Номер провадження 3/754/349/26
Справа №754/184/26
ПОСТАНОВА 
Іменем України
14 квітня 2026 року м.Київ
Деснянського районного суду міста Києва Бабко В. В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у місті Києві притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
проживає: за адресою: 
АДРЕСА_1 
РНОКПП НОМЕР_1 

за ч. 1 ст. 130 КУпАП
УСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556817 від 01.01.2026 зазначено, що 01.01.2026 о 21:20 в м. Києві по проспекту Лісовий 12, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5. ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його адвокат Киченок А. С. - в судове засідання з`явились. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП просили закрити у зв`язку вчиненням дій у стані крайньої необхідності. ОСОБА_1 пояснював, що 01.01.2026 він вимушений був забрати із автобусної зупинки його мати. Оскільки на вулиці було -9/-11 градусів морозу, а такі погодні умови створювали безпосередню загрозу її життю через ризик летального переохолодження, а викликати таксі у святковий день було проблематично. Також адвокат Киченком А. С. в судовому засідання просив не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортним засобом та просив визнати відеозапис з бодікамери поліцейських недопустимим доказом. А сам ОСОБА_1 висловив бажання перерахувати на рахунок в/ч ЗСУ 30000,00грн благодійної допомоги в замін на не позбавлення його права керування транспортним засобом.
Дослідивши матеріали справи та зібрані у справі докази, взявши до уваги пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Киченка А. С., суд дійшов до таких висновків.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Крім того, суд зазначає, що адміністративне правопорушення це конкретне діяння (факт, явище, подія), що відбулося (мало місце) у реальній дійсності. Склад адміністративного правопорушення це опис діяння (події, факту, явища) в складеному, уповноваженою на те особою, протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
А відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до статей 7, 254, 279 КУпАП.
Всебічно вивчивши матеріали справи, суд встановив, що вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема: Протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 556817 від 01.01.2026; Розпискою ОСОБА_1 згідно якої він зобов`язується не керувати транспортним засобом; Відеодиском з бодікамери поліцейського, на якому ОСОБА_1 повідомляв, що він вживав алкоголь на свята, однак у зв`язку із низькою температурою повітря він був вимушений сісти за кермо автомобіля, що б забрати свою мати (тещу) із зупинки громадського транспорту. 
Суд критично ставиться до тверджень адвоката Киченка А. С. про те, що відеозапис з бодікамери поліцейського є недопустимим доказом. Оскільки не може бути достатньою підставою для звільнення від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП посилання на неналежність доказу відеозйомки, щодо того, що відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. Оскільки на диску зафіксовані факти визнання ОСОБА_1 того, що він напередодні вживав спиртні напої та дійсно знаходився за кермом свого автомбіля.
Також суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 та його адвоката Киченка А. С., що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в алкогольному сп`янінні в стані крайньої необхідності, що б як найшвидше забрати мати (тещу) із зупинки, запобігши її переохолодженню. 
Так, згідно із ст. 18 КУпАП, крайня необхідність не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Однак ОСОБА_1 не надав доказів того, що його мати (теща) не могла викликати таксі, або що таксі відмовилось виїжджати на виклик. Також матеріали справи не містять доказів того, що 01.01.2026 у вечірній час були перебої з громадським транспортом або з приватими маршрутками у зв`язку з чим у нього була крайня необхідність сідати нетверезим за кермо.
Згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Санкція статті містить чітко визначену, безальтернативну міру покарання, яка полягає лише в накладення штрафу та одночасному позбавленню права керування транспортним засобом. Жодного іншого видку покарання, крім перелічених, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить. 
Таким чином у суду не має альтернативного виду міри покарання за скоєння правопорушення, яке полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
На підставі викладеного вище, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно із ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшує відповідальність за правопорушення, відповідно до ст. 34 КУпАП судом не встановлено.
Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини вчинення порушення, ступінь його вини, суд вважає правильним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665,60грн.
Керуючись ст. 1, 7, 8, 33, 34, 130, 254, 279-284 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 17000,00грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60грн.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу, згідно з частиною першою статті 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини другої статті 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. В. Бабко