ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2055/26 Справа № 243/6409/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Соловйова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Свистунової О.В.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2025 року 
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини , –   

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем з 11 жовтня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.05.2018 року, справа № 243/3610/18, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2022 року, справа № 243/2084/22, з відповідача ухвалено стягувати аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття.
Аліменти відповідач не сплачує, має заборгованість 273 096,19 грн. Дитина проживає та перебуває на утриманні позивача, яка не в змозі самостійно повністю забезпечити її необхідними витратами, оскільки офіційно не працює та має на утриманні ще одну неповнолітню дитину.
Спільна донька сторін по справі хворіє на зниження зору вдалину. Дата встановленого діагнозу міопія слабкого ступеню 24 травня 2021 року. Лікування при такому діагнозі потребує використання ортокератологічніх нічних лінз, які потребують заміни. З метою корекції зору позивач придбала їх за власні кошти, ціна придбаних лінз та оплата їх підбору складає 56 780,00 грн., за весь період з 04.09.2022 року по 10.02.2025 рік - 13090,00 грн., 8000,00 грн., 1500,00 грн., 15 400,00 грн., 2190,00 грн., 16 600,00 грн. В зв`язку з діагнозом «міопія» призначене лікарем лікування за програмою “Міопія”, що підтверджено документами і чеками 18.11.2023 та 4.08.2024 року на суму 3 200,00 грн. та 3 150,00 грн. Також придбані вітаміни за призначенням лікаря на суму 584,00 грн. Ортокератологічні рефракційні лінзи потребують глибокого очищення та професійного догляду, а їх використання потребує постійних оглядів дитини в лікарні, тому з лікарнею була укладена угода на обслуговування протягом року за програмою рефракційної терапії 19.03.2024 та 04.02.2025 року на суму 2500,00 грн. Це дозволяє протягом року контролювати погіршення зору та правильно доглядати за лінзами.
Таким чином, сукупні затрати на лікування очей складають 68 714,00 грн. за період з 04.09.2022 року по 10.02.2025.
Окрім того, з 18.11.2022 року по 05 грудня 2022 року ОСОБА_3 проходила лікування у стоматолога з видалення зубів та лікуванню пульпотомії, загально на суму 5 780,00 грн. (18.11.2022 на суму 950,00 грн., 25.11.2022 на суму 1450,00 грн., 28.11.2022 на суму 1400,00 грн., 05.12.2022 на суму 1980,00 грн.).
Більш того, донька позивача та відповідача має неправильний прикус. З метою встановлення цього факту було призначено виконання знімку ОПТГ+ТРГ верхньої і нижньої щелепи, сума витрат 4.08.2023 року – 750,00 грн. Наразі за призначенням лікаря прикус виправляється за допомогою ортодонтичної пластини другого ступеню, яку було придбано 09.08.2023 року на суму 4750 грн. Загальна сума, витрачена на лікування зубів за період з 18.11.2022 по 09.08.2023 рік складає 11 280,00 грн.
Через початок повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України навчальний рік з вересня 2022 року по травень 2023 року ОСОБА_3 вимушена була навчатись онлайн. Тому, з метою забезпечення дитині отримання повноцінної загальної середньої освіти було придбано ноутбук середньої вартості 33 300,00 грн.
Наразі у дитини, окрім навчання ще є можливість вивчати програмування та створювати проєкти в середовищі програмування для дітей Scratch, створювати учбові проєкти з різних дисциплін, займатись пошуком необхідної інформації. Це допомагає опановувати нові навички та йти згідно освітньої програми.
Взято до уваги також той факт, що з 2020 по 2022 роки, в зв`язку з поширенням захворювання COVID-19, а з 2022 року через війну, ОСОБА_3 періодично знаходиться на дистанційному навчанні. Для якісного засвоєння навчальної програми довелось залучити репетитора з основних дисциплін, тому позивачем були понесені витрати в сумі 9 880,00 грн.
ОСОБА_3 має здібності і хист до малювання, тому позивачем було прийнято рішення по відвідуванню донькою занять з навчання малюванню. Дитина відвідує заняття і приймає участь в виставках зі своїми картинами з листопада 2022 року. За словами педагога-наставника має прогрес. Загальна сума, сплачена за заняття, становить 6600,00 грн. за період з 15.11.2022 року по 02.04.2024 рік.
Також 07.05.2025 року, для надання дитині можливості поїхати на відпочинок для оздоровлення, було замовлено закордонний паспорт.
Таким чином, додаткові витрати на дитину складають 130 816 ,00 грн.
На думку позивача, ОСОБА_2 фактично не проявляє батьківського піклування про дитину, не проводить з донькою час достатній для її самоусвідомлення, не проявляє бажання бачити та особисто спілкуватись, не сплачує аліменти. Батько був проінформований про необхідні витрати на дитину, але добровільно приймати участі у вирішенні фінансових питань не забажав. Питання в сфері дистанційного навчання розв`язувалось позивачем одноособово. Власне, це може розцінюватись як ухилення від батьківських обов`язків.
Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на медичні обстеження, лікування навчання та розвиток їх спільної з відповідачем доньки, чим і обґрунтовує свої позовні вимоги та просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини у сумі 130 816, 00 грн.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.05.2018 року по справі № 243/3610/18, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

У подальшому, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2022 року, справа № 243/2084/22, ухвалено стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття.
Встановлено, що у відповідача на утриманні є ще одна неповнолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого стягуються аліменти на підставі Рішення Слов`янського міськрайонного суду від 25.06.2021 у справі №243/5194/21 у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.05.2021, до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується виконавчим листом від 25.06.2021, листом від 08.02.2022 №10914, постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №68566747 від 08.02.2022, ухвалою Слов`янського міськрайонного суду 26.08.2022 у справі №243/5194/21.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач періодично здійснює перерахування на картковий рахунок позивача аліментів з урахуванням рішення суду та на додаткові витрати доньки, потребу на які визначає позивач.
У підтвердження оплати аліментів відповідачем надані до матеріалів справи копії платіжних інструкцій та довідка 6 ДПРЗ ГУ ДСНЗ України в Донецькій області за період з червня 2021 по квітень 2025 на суму 217 247,89 коп.
Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.
Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлений розмір стягнення як додаткових витрат на суму 130 816 грн. за період з травня 2022 року по квітень 2025 рік, тоді як відповідачем здійснено оплату аліментів за період з червня 2023 року по квітень 2025 рік на суму 106 557 грн. 95 коп. та окремо з відповідним призначенням платежу на відповідні потреби дитини за період з травня 2022 року по квітень 2025 рік на суму 34 673 грн. 46 коп., тому наявність переплати за аліментами є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.
Так, у рядку «призначення платежу» відповідач конкретизує, на які саме додаткові витрати він здійснює перерахування, а саме: копія платіжної інструкції від 24.05.2022 на суму 3015,08 грн. «Зарині»; копія платіжної інструкції від 28.06.2022 на суму 3015,08 грн. «Зарині»; копія платіжної інструкції від 31.08.2022 на суму 2010,05 грн. «Зарині»; копія платіжної інструкції від 29.09.2022 на суму 3015,08 грн. «Зарині на лінзи»; копія платіжної інструкції від 17.10.2022 на суму 3517,59 грн. «Зарині на лінзи»; копія платіжної інструкції від 23.11.2023 на суму 5025,13 грн. «На лінзи від ОСОБА_2 для Зарини В`язової листопад 2023»; копія платіжної інструкції від 30.03.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати на очі та зуби березень 2024 від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 25.04.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати на очі та зуби травень 2024 від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 25.06.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати на очі та зуби травень 2024 від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 22.06.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати за червень 2024 від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 23.07.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати за липень 2024 від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 23.08.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати за липень 2024 від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 22.09.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 22.10.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 21.11.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати за жовтень від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 21.12.2024 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати за грудень від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 22.01.2025 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати за січень від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 21.02.2025 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати за лютий 2025 від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 21.03.2025 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати за березень від ОСОБА_5 »; копія платіжної інструкції від 21.04.2025 на суму 1005,03 грн. «Додаткові витрати за квітень від ОСОБА_5 ».
Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, оскільки здійснення боржником грошових переказів на користь стягувача без конкретизації їх призначення як аліментів, не може вважатися сплатою аліментів, навіть за відсутності між ними інших боргових зобов`язань. 
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.08.2025 у справі № 390/2379/24. 
Тобто судом першої інстанції безпідставно були прийняті до уваги платежі без конкретизації їх призначення як аліментів.
Звертаючись із позовною заявою, позивач зазначала, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє на зниження зору вдалину. Дата встановленого діагнозу міопія слабкого ступеню 24 травня 2021, що підтверджено довідкою. Лікування при такому діагнозі потребує використання ортокератологічніх нічних лінз, які потребують заміни. З метою корекції зору позивач придбала їх за власні кошти, ціна придбаних лінз та оплата їх підбору складає 56 780,00 грн. за весь період з 4.09.2022 року по 10.02.2025 рік 13090,00 грн., 8000,00 грн., 1500,00 грн., 15 400,00 грн., 2190,00 грн., 16 600,00 грн. У зв`язку з діагнозом «міопія» призначене лікарем лікування за програмою “Міопія”, що підтверджено документами і чеками 18.11.2023 та 4.08.2024 року на суму 3 200,00 грн. та 3 150,00 грн. Також придбані вітаміни за призначенням лікаря на суму 584,00 грн. Ортокератологічні рефракційні лінзи потребують глибокого очищення та професійного догляду, а їх використання потребує постійних оглядів дитини в лікарні, тому з лікарнею була укладена угода на обслуговування протягом року за программою рефракційної терапії 19.03.2024 та 4.02.2025 року на суму 2500,00 грн. Це дозволяє протягом року контролювати погіршення зору та правильно доглядати за лінзами. Таким чином сукпні затрати на лікування очей складають 68 714,00 грн. за період з 4.09.2022 року по 10.02.2025. 
З 18.11.2022 року по 5 грудня 2022 року ОСОБА_3 проходила лікування у стоматолога з видалення зубів та лікуванню пульпотомії загально на суму 5 780,00 грн. (18.11.2022 на суму 950,00 грн., 25.11.2022 на суму 1450,00 грн., 28.11.2022 на суму 1400,00 грн., 5.12.2022 на суму 1980,00 грн.). 
Також встановлено, що донька позивача та відповідача має неправильний прикус. З метою встановлення цього факту було призначено виконання знімку ОПТГ+ТРГ верхньої і нижньої щелепи, сума витрат 04.08.2023 року – 750,00грн. Наразі за призначенням лікаря прикус виправляється за допомогою ортодонтичної пластини другого ступеню, яку було придбано 09.08.2023 року на суму 4750 грн. 
Загальна сума, витрачена на лікування зубів за період з 18.11.2022 по 9.08.2023 рік складає 11 280,00 грн. 
Проте, колегія суддів вважає, що ні всі перелічені вищезазначені витрати були підтверджені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів зазначає, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, обстеження, на санаторно-курортнелікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). 
Оскільки частина заявлених витрат не підтверджена належними та допустимими доказами, колегія суддів дійшла висновку, що позивачкою було лише частково доведено понесені витрати на лікування дитини, а саме у розмірі 52 540 грн, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 9,10,64,66,67,69,70,82,92).
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідачем були сплачені платежі від 29.09.2022 на суму 3015,08 грн «Зарині на лінзи»; від 17.10.2022 на суму 3517,59 грн «Зарині на лінзи»; від 23.11.2023 на суму 5025,13 грн «На лінзи від ОСОБА_2 для Зарини В`язової листопад 2023»; від 30.03.2024 на суму 1005,03 грн «Додаткові витрати на очі та зуби березень 2024 від ОСОБА_5 »; від 25.04.2024 на суму 1005,03 грн «Додаткові витрати на очі та зуби травень 2024 від ОСОБА_5 »; від 25.06.2024 на суму 1005,03 грн «Додаткові витрати на очі та зуби травень 2024 від ОСОБА_5 », та бере до уваги, що позивачка у її апеляційній скарзі погодилась із платіжними дорученнями, які підтверджують надання коштів на лінзи безпосередньо відповідачем у загальній сумі 16 582,93 грн та просила суд зменшити позовні вимоги на відповідну суму, суд доходить висновку.
Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню відповідно до принципу рівності прав та обов`язків батьків половина вартості лікування у розмірі 17 978, 53 грн (52 540 - 16 582,93)?2) на користь матері дитини ОСОБА_1 .
Проте, колегія суддів не приймає до уваги посилання апеляційної скарги щодо витрат позивача, пов`язаних з виготовленням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорту для виїзду за кордон, хоча вони і були документально підтверджені, проте зазначені витрати у розумінні ст. 185 СК України не підлягають стягненню.
Також, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги стосовно придбання ноутбука, оскільки позивачем не надано доказів, що у школі провадиться онлайн навчання чи навчання відбувається за електронними підручниками тощо.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). 
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18.

Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі N 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції "негативного доказу" для обґрунтування власної позиції. Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Також, позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували понесення додаткових витрат саме на послуги репетитора. 
Долучені до матеріалів справи квитанції про оплату занять (зокрема, із призначенням платежу: за навчання, за навчання малювання, за заняття), хоча й свідчать про здійснення певних платежів, однак не містять відомостей щодо їх зв`язку із додатковими витратами на дитину, їх необхідності та обґрунтованості у розумінні вимог законодавства. 
За таких обставин зазначені витрати не можуть бути враховані судом. 

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, не виконав вимоги закону про законність рішення суду та обґрунтованість рішення суду та саме порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України частково задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які складаються із судового збору, апеляційний суд виходить з наступного.
За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, згідно п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ “Про судовий збір”, колегія суддів приходить висновку про стягнення з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн за подання позовної заяви та 1816,80 грн за подання апеляційної скарги, а всього 3 028 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , додаткові витрати на утримання його доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 17 978, 53 грн на користь матері дитини ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3 028 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 25 березня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 27 березня 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко