ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/26871/25
категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський торговий дім") до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся товариство з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський торговий дім") із позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати винесені Житомирською митницею рішення про коригування митної вартості від 06.11.2025 №UA101020/2025/000162/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/001156 від 06.11.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.11.2025 товариство з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський торговий дім") подало до Житомирської митниці електронну митну декларацію №25UA101020036883U0 на імпорт посуду та кухонних приладів. Митна вартість товару визначена за ціною договору в сумі 53080,4160 доларів США. До оформлення надано контракт від 22.06.2017, інвойс №LX25010 від 29.07.2025, коносамент №ZH250800041 від 13.08.2025, платіжні інструкції від 22.04.2025 та 22.08.2025, транспортні накладні та інші документи. 06.11.2025 Житомирською митницею винесено рішення про коригування митної вартості №UA101020/2025/000162/2. Того ж дня винесено картку відмови №UA101020/2025/001156. Товар випущено у вільний обіг 06.11.2025 за митною декларацією №25UA101020037035U0 із забезпеченням сплати різниці платежів. 06.11.2025 позивач додатково надав експортну декларацію від 29.07.2025, висновок ДП "Держзовнішінформ" №03-3/981 від 14.10.2025, прайс-лист від 01.04.2025 та специфікації. Позивач вважає надані документи достатніми для підтвердження заявленої вартості. 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі із призначенням її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 15.12.2025, відповідач зазначив, що 05.11.2025 подано митну декларацію №25UA101020036883U0. Під час перевірки виявлено відсутність специфікації до контракту. Інвойс вказує умови FOB YANTIAN замість FOB SHENZHEN. Платежі від 22.04.2025 та 22.08.2025 не відповідають відсоткам і строкам контракту. Витрати на транспортування не підтверджені доказами відносин з перевізником Unicorn (Shenzhen) Supply Chain Co., Ltd. Додаткові документи не містять усіх відомостей про ціну. Прайс-лист від 01.04.2025 не відображає умов розрахунків. Висновок ДП "Держзовнішінформ" №03-3/981 від 14.10.2025 не має додатків. Митна вартість скоригована за резервним методом на підставі декларації №25UA101020025642U2 від 31.07.2025. Товар випущено 06.11.2025 за декларацією №25UA101020037035U0 із забезпеченням. 
Позивач 22.12.2025 подав відповідь на відзив, у якій вказав, що до оформлення надано повний пакет документів включаючи специфікації на кожен контейнер. Порт YANTIAN входить до порту SHENZHEN. Платежі здійснено в повному обсязі відповідно до інвойсу. Транспортні витрати підтверджені договором з ТОВ "ЄВРО ФОРВАРДІНГ" №160120231 від 16.01.2023 та рахунками №18023 і №18024 від 05.11.2025. Заявка №15234 від 10.07.2025 стосується саме цієї поставки. Витрати за зняття контейнерів не входять до митної вартості. Прайс-лист від 01.04.2025 та висновок №03-3/981 від 14.10.2025 підтверджують вартість. Експортна декларація від 29.07.2025 відповідає інвойсу. 
У запереченні на відповідь на відзив, поданому до суду 29.12.2025, відповідач зазначив, що пояснення позивача щодо документів не були надані до митниці під час оформлення 05.11.2025 та 06.11.2025. Розбіжності в специфікації, порту, строках відвантаження та платежах залишилися. Докази транспортних відносин з перевізником відсутні. Висновок експерта №03-3/981 від 14.10.2025 підготовлено без додатків. Додаткові документи не усувають сумнівів у достовірності вартості. Митниця діяла в межах повноважень під час консультації 06.11.2025. Картка відмови №UA101020/2025/001156 є взаємопов`язаною з рішенням про коригування. 
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
22.06.2017 між компанією Shenzhen lexin trading Co., Ltd та товариством з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський торговий дім") укладено зовнішньоекономічний контракт №22/06/2017 на поставку посуду та кухонних приладів на умовах FOB SHENZHEN. 
22.04.2025 здійснено попередню оплату в сумі 15500,00 доларів США. 13.08.2025 товар відвантажено за коносаментом №ZH250800041, а 22.08.2025 здійснено остаточну оплату в сумі 37580,41 доларів США. 
05.11.2025 товариство з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський торговий дім") подало до Житомирської митниці електронну митну декларацію №25UA101020036883U0 із заявленою митною вартістю 53080,4160 доларів США за першим методом. 
До вказаної декларації додані документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: контракт купівлі-продажу №22/06/2017 від 22.06.2017, додаткові угоди до контракту №1 від 04.01.2019, №2 від 04.06.2019, №4 від 01.01.2024, рахунок-фактура (інвойс) №LX25010 від 29.07.2025, автотранспортні накладні (СМR) №1506 від 30.10.2025, №8810 від 30.10.2025, пакувальний лист б/н від 29.07.2025, коносамент №ZH250800041 від 13.08.2025, супровідні документи T1 №25UA10045027QMQYL7 від 04.11.2025, №25UA100450KDXIW2L3 від 04.11.2025, накладні ЦІМ/УМВС №2151607192 від 14.10.2025, №2151607275 від 14.10.2025, платіжні інструкції №124JBKLP4 від 22.04.2025, №134JBKLP8 від 22.08.2025, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №18023 від 05.11.2025, 18024 від 05.11.2025, договір (контракт) про перевезення від 16.01.2025 №160120231, електронний сертифікат про непреференційне походження товару №25С4403А1228/00009 від 29.07.2025, та договір про транспортно-експедиторське обслуговування між позивачем і ТОВ "Євро Форвардінг" №160120231 від 16.01.2023 також фото контейнерів та фото посуду. 
Після виявлення неточностей відповідачу було надано додаткові документи: експортну декларацію №531620250162140069 від 29.07.2025, звіт ДП “Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків” №3-3/981 від 14.10.2025, калькуляцію від 29.07.2025, прайс-лист від 01.04.2025, специфікацію до кожного контейнеру від 29.07.2025, довідку про транспортні послуги від 05.11.2025 №15234/1 та №15234/2, заявку №15234 від 10.07.2025, договір про транспортні послуги №АП-128-20 від 13.11.2020, бухгалтерську документацію - прибуткову накладну №49 від 31.07.2025, видаткову накладну №449 від 11.08.2025, №466 від 22.08.2025 та податкові накладні до них.
Дослідивши подані документи, Житомирська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 06.11.2025 №UA101020/2025/000162/2 та картку відмови №UА101020/2025/001156 від 06.11.2025. 
Вважаючи рішення Житомирської митниці протиправним, товариство з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський торговий дім") звернулося до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини щодо переміщення товарів через митний кордон України, процедури митного контролю та оформлення, митного регулювання, пов`язаного з встановленням та справлянням податків та зборів регулюються Митним кодексом України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частинами першою - третьою статті 52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;5)приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами другою - п`ятою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3)вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору). При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом із тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з указаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) неправильно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).
При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такі правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Судом встановлено, що сторони не заперечують фактичних обставин укладення контракту, придбання товару та перевезення його на митну територію України, спір у справі стосується вартості товару, наявності чи відсутності підстав у митного органу для коригування митної вартості та правомірності застосування способу для її визначення, а також оплати усіх транспортних витрат.
Відповідно до ст. 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Суд зазначає, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постановах від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а, від 14.06.2022 у справі №809/257/17.
Судом встановлено, що основними підставами для прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів від 06.11.2025 №UA101020/2025/000162/2 (графа 33) є таке:
- документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару;
- відповідно до пункту 1 Контракту №22/06/2017 від 22.06.2017 (далі-Контракт) кількість і ціна товару наводяться в специфікації до контракту. Також в пункті з Контракту зазначено, що товар поставляється в кількості узгодженої сторонами в специфікаціях до контракту, що є його невід`ємною частиною. Але специфікація до митного оформлення долучена не була;
- згідно з пунктом 2 контракту ціни встановлюються у доларах США на умовах FOB SHENZHEN. Однак згідно наданого до митного оформлення рахунку-фактури №LX25003 від 06.05.2025 ціни вказані на умовах FOB YANTIAN;
- відповідно до пункту 3 контракту партія товару повинна бути відвантажена не пізніше 60 днів з моменту отримання попередньої оплати Продавцем. Відповідно до платіжної інструкції №124JBKLP4 від 22.04.2025 оплата була здійснена 22.04.2025, згідно з інформацією, що міститься в коносаменті від 13.08.2025 №ZH250800041, відвантаження відбулося 13.08.2025, тобто з порушеннями термінів встановлених контрактом;
- відповідно до пункту 5 контракту оплата товару здійснюється двома платежами: попередня 30% від загальної суми поставки і залишок 70 % протягом 10 днів після відвантаження товару на судно. Проте відповідно до платіжної інструкції №124JBKLP4 від 22.04.2025 попередня оплата була здійсненна у сумі 15 500,00 дол. США, що становить 29,2 % від загальної суми, що є порушенням п. 5 контракту;
- відповідно до п. 1.3 договору №160120231 про транспортно-експедиторське обслуговування від 16.01.2023, який укладено між ТОВ “Євро Форвардінг” та ТОВ “Г.Т.Д.” під кожне перевезення надається заявка, в якій зазначається найменування вантажу, маршрут перевезення, дата надання вантажу відправнику, тип транспортного засобу, а також інша інформація, що стосується організації ТЕО. Заявка подається за 2 тижні до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення. Відповідно до відомостей коносаменту №ZH250800041 товар був завантажений на борт судна 13.08.2025. Проте заявку на перевезення №15234 подано - 10.07.2025, тобто з порушенням термінів зазначених у п. 1.2. договору №160120231від 16.01.2023, що свідчить про те що даний документ може стосуватись іншої поставки;
- рахунки на оплату транспортних витрат від 05.11.2025 №18023 та від 05.11.2025 №18024 видані ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ”. Проте відповідно до даних коносаменту від 13.08.2025 №ZH250800041 перевізником товару морем є іноземна компанія “Unicorn (Shenzhen) Supply Chain Co., Ltd”. Докази існування правовідносин між юридичними особами, перевізником, іноземною компанією “ Unicorn (Shenzhen) Supply Chain Co., Ltd” та ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ” щодо надання послуг перевезення товару морським транспортом не надано;
- у договорі №160120231 про транспортно-експедиторське обслуговування від 16.01.2023, який укладено між ТОВ “Євро Форвардінг” та ТОВ “Г.Т.Д.”, під кожне перевезення надається заявка, в якій зазначається найменування вантажу, маршрут перевезення, дата надання вантажу відправнику, тип транспортного засобу, а також інша інформація, що стосується організації ТЕО. Заявка подається за 2 тижні до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення. Відповідно до відомостей коносаменту №ZH250800041 товар був завантажений на борт судна 13.08.2025. Проте заявку на перевезення №15234 подано - 10.07.2025, тобто з порушенням термінів зазначених у.п. 1.2. договору №160120231від 16.01.2023;
- в рахунках на оплати транспортних витрат (перевантаження товару у вагон іншої ширини колії) від 05.11.2025 №18023, від 05.11.2025 №18024 під пунктом 5 вказані відшкодування витрат за зняття/постановку завантаженого контейнера у сумі 1682,90грн за кожний контейнер. Проте витрати за зняття/постановку завантажених контейнерів не включені;
- додатково долучений прайс-лист від травня 2025 року не містить інформації про умови/порядок розрахунків за товар, що може впливати на зміну кінцевої ціни реалізації товару в залежності від включення до ціни вартості навантаження на борт судна або наявності чи відсутності відстрочення платежу за товар тощо;
- додатково долучені видаткові/прибуткові накладні не можуть бути використані для підтвердження ціни товару оскільки дані документи не містять відомості щодо асортиментного переліку товарів, заявлених до митного оформлення;
- довідки про транспортно-експедиційні витрати, видані ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ” від 05.11.2025 №15234/1, від 05.11.2025 №15234/2, не усувають розбіжності. 
Суд зазначає, що позивачем додано до митної декларації ряд документів, зокрема контракт купівлі-продажу №22/06/2017 від 22.06.2017, додаткові угоди до контракту №1 від 04.01.2019, №2 від 04.06.2019, №4 від 01.01.2024, рахунок-фактура (інвойс) №LX25010 від 29.07.2025, автотранспортні накладні (СМR) №1506 від 30.10.2025, №8810 від 30.10.2025, пакувальний лист б/н від 29.07.2025, коносамент №ZH250800041 від 13.08.2025, супровідні документи T1 №25UA10045027QMQYL7 від 04.11.2025, №25UA100450KDXIW2L3 від 04.11.2025, накладні ЦІМ/УМВС №2151607192 від 14.10.2025, №2151607275 від 14.10.2025, платіжні інструкції №124JBKLP4 від 22.04.2025, №134JBKLP8 від22.08.2025, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №18023 від 05.11.2025, 18024 від 05.11.2025, договір (контракт) про перевезення від 16.01.2025 №160120231, електронний сертифікат про непреференційне походження товару №25С4403А1228/00009 від 29.07.2025, та договір про транспортно-експедиторське обслуговування №160120231 від 16.01.2023 також фото контейнерів та фото посуду, експортну декларацію №531620250162140069 від 29.07.2025, звіт ДП “Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків” №3-3/981 від 14.10.2025, калькуляцію від 29.07.2025, прайс-лист від 01.04.2025, специфікацію до кожного контейнеру від 29.07.2025, довідку про транспортній послуги від 05.11.2025, №15234/1 та №15234/2, заявку №15234 від 10.07.2025, договір про транспортні послуги №АП-128-20 від 13.11.2020, бухгалтерську документацію - прибуткову накладну №49 від 31.07.2025, видаткову накладну №449 від 11.08.2025, №466 від 22.08.2025 та податкові накладні до них.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню, та містять розрахунки про транспортні витрати.
Стосовно мотивів відповідача в оскарженому рішенні про те, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, позивачем визначено вартість товару за 1 (першим) основним методом та некоректно вказано ціну товару у розмірі 53080,4160 доларів США, але за результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених ТОВ “Г.Т.Д.” на митну територію України схожих товарів, що підтверджує інформація вказана у митній декларації №25UA0101020025642U2 від 31.07.2025, у вказаній декларації декларантом самостійно визначено митну вартість ввезеного товару по за 6 (шостим) резервним методом. 
Відповідач зазначає, що міститься багато розбіжностей, які зазначені в умовах контракту і з його реальною реалізацією. У пункті 3 контракту зазначено, що товар поставляється в кількості узгодженої сторонами в специфікаціях до контракту, що є його невід`ємною частиною. Проте разом з митною декларацією №25UA101020036883U0 від 05.11.2025 специфікація до митного оформлена долучена не була.
Суд відхиляє твердження відповідача, адже в ході проведення консультацій з відповідачем до митного оформлення декларантом було подано 2 специфікації (на кожен контейнер), що підтверджується листом-консультацією від 06.11.2025, який міститься в матеріалах справи.
Щодо доводів відповідача про те, що відповідно до пункту 3 контракту партія товару повинна бути відвантажена не пізніше 60 днів з моменту отримання попередньої оплати продавцем. Проте відповідно до платіжної інструкції №124JBKLP4 від 22.04.2025 оплата була здійснена 22.04.2025, згідно з інформацією що міститься в коносаменті від 13.08.2025 №ZH250800041,відвантаження відбулося 13.08.2025, тобто з порушеннями термінів встановлених контрактом. 
На думку суду, затримка у відвантаженні товару, який у подальшому був прийнятий без будь-яких зауважень чи претензій щодо строків, не порушує контракту, адже товар був доставлений та оплачений по його вартості, без будь-яких штрафних санкцій, і не має істотного впливу на суть спірних правовідносин щодо розрахунків за поставлену продукцію.
Щодо аргументів відповідача про те, що пункті 5 контракту оплата товару здійснюється двома платежами: попередня 30% від загальної суми поставки і залишок 70% протягом 10 днів після відвантаження товару на судно. Проте відповідно до платіжної інструкції №124JBKLP4 від 22.04.2025 попередня оплата була здійсненна у сумі 15 500,00 дол. США, що становить 29,2 % від загальної суми.
Суд наголошує, що до прибуття оцінюваного товару та подання його до митного оформлення оплата товару була здійснена позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями про оплату товару №124JBKLP4 від 22.04.2025 на суму 15500,00 доларів США та №134JBKLP8 року від 22.08.2025 на суму 37580,41 доларів США, які були надані позивачем Митному органу під час митного оформлення ЕМД №25UA101020036883U0. Тому суд відхиляє вищевказані доводи відповідача та вважає їх безпідставною претензією.
Щодо доводів митного органу про розбіжності в умовах поставки (FOB SHENZHEN у контракті та FOB YANTIAN в інвойсі), суд зазначає таке. 
Відповідно до загальновідомих географічних даних та міжнародної торговельної практики, Yantian (Яньтянь) є одним із портових районів (терміналів), що входить до єдиного портового комплексу міста Shenzhen (Шеньчжень). Отже, зазначення в інвойсі конкретного терміналу відвантаження в межах узгодженого контрактом порту відправлення не є розбіжністю, що впливає на числові значення складових митної вартості товару, і не може бути законною підставою для невизнання митної вартості за ціною договору.
У рішенні також зазначено, що рахунки на оплату транспортних витрат від 05.11.2025 №18023 та від 05.11.2025 №18024 видані ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ”. Проте відповідно до даних коносаменту від 13.08.2025 №ZH250800041 перевізником товару морем є іноземна компанія “Unicorn (Shenzhen) Supply Chain Co., Ltd”. Докази існування правовідносин між юридичними особами, перевізником, іноземною компанією “ Unicorn (Shenzhen) Supply Chain Co., Ltd” та ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ” щодо надання послуг перевезення товару морським транспортом не надано.
Суд, дослідивши це питання, зазначає, що відповідно до договору про транспортно-експедиторське обслуговування №160120231 від 16.01.2023, ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ” зобов`язалось організувати транспортно-експедиторське обслуговування (TEO), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги (п. 1.1 договору).
У відповідності з п. 2.1.1 договору ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ” зобов`язаний організувати перевезення вантажів, а також надати інші послуги, в тому числі, митне оформлення; при необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та іншими організаціями; документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ - коносамент, автомобільна накладна, авіаційна накладна або залізнична накладна. Тобто сама наявність коносамента від 13.08.2025 №ZH250800041є підтвердженням залучення ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ” морського перевізника Unicorn (Shenzhen) Supply Chain Co., Ltd. до транспортування оцінюваного товару.
Крім того, ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ” уклало договір транспортної експедиції №АП-128-20 від 13.11.2020 з ТОВ “ЛАТТЕПС”, у відповідності з умовами якого ТОВ “ЛАТТЕПС” здійснило доставку оцінюваного товару автотранспортом з Борисполя на адресу позивача згідно з міжнародними автотранспортними накладними CMR від 30.10.2025. Згідно з п. 2.2.1 договору про транспортно-експедиторське обслуговування №160120231 від 16.01.2023 ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ” має право здійснювати розрахунки з портами, транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов`язань за договором. Тобто незалежно від кількості залучених субпідрядників для доставки оцінюваного товару відповідальність безпосередньо перед позивачем несе ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ”, з яким позивач і здійснює розрахунок, та який, в свою чергу, самостійно проводить розрахунок з залученими ним транспортними організаціями. Отже, суд доходить висновку, що висновки відповідача в цій частині є безпідставними.
Суд також наголошує, що експедитор має право залучати до виконання своїх зобов`язань інших осіб. Тому надання декларантом договору транспортного експедирування, рахунків від експедитора (ТОВ "ЄВРО ФОРВАРДІНГ") та коносаменту, де фактичним морським перевізником виступає інша юридична особа (Unicorn (Shenzhen) Supply Chain Co., Ltd), повністю відповідає національному та міжнародному законодавству у сфері транспортного експедирування. Відсутність прямих договірних відносин між позивачем та безпосереднім морським перевізником не свідчить про недостовірність заявлених витрат на транспортування, оскільки відповідальність перед позивачем несе саме експедитор, якому ці кошти були сплачені.
Щодо розбіжностей в договорі №160120231 про транспортно-експедиторське обслуговування від 16.01.2023, який укладено між ТОВ “Євро Форвардінг” та ТОВ “Г.Т.Д.”, під кожне перевезення надається заявка, в якій зазначається найменування вантажу, маршрут перевезення, дата надання вантажу відправнику, тип транспортного засобу, а також інша інформація, що стосується організації ТЕО. Заявка подається за 2 тижні до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення. Відповідно до відомостей коносаменту №ZH250800041 товар був завантажений на борт судна 13.08.2025. Проте заявку на перевезення №15234 подано 10.07.2025, тобто з порушенням термінів зазначених у п. 1.2. договору №160120231 від 16.01.2023. 
Суд зазначає, що вказана заявка містить чітку вказівку на вагу оцінюваного товару, маршрут та вартість перевезення, що кореспондується з наданими довідками ТОВ “ЄВРО ФОРВАРДІНГ” про транспортні послуги та рахунками про оплату транспортних витрат від 05.11.2025, які містяться в матеріалах справи. 
У рішенні митний орган також повідомляє, що в рахунках на оплати транспортних витрат (перевантаження товару у вагон іншої ширини колії) від 05.11.2025 №18023, від 05.11.2025 №18024 під пунктом 5 вказані відшкодування витрат за зняття/постановку завантаженого контейнера у сумі 1682,90грн. за кожний контейнер. Проте витрати за зняття/постановку завантажених контейнерів не включені.
Позивач наголошує, що у рахунках на оплату транспортних витрат від 05.11.2025 №18023 та №18024 під пунктом 5 дійсно зазначено відшкодування витрат за зняття/постановку завантаженого контейнера у сумі 1682,9 гривень за кожний контейнер, на які за рахунками в цілому ще нараховано ПДВ та які дійсно не включено до митної вартості оцінюваного товару. Однак вказані витрати є компенсацією витрат ТОВ “Біг Вантаж”, що зазначено у залізничних накладних як одержувач товару на зняття контейнерів з залізничних вагонів та постановку їх у автотранспортний засіб по прибуттю вантажу у м. Бориспіль, що підтверджується самим фактом нарахування ПДВ за рахунком в цілому як за послуги, надані в Україні. Відповідно, витрати, понесені в Україні, до митної вартості оцінюваного товару не включаються. Перевантаження ж товару у вагон іншої ширини колії (1520 мм - 1435 мм) є невід`ємною складовою процесу перевезення товарів залізницею з Європи та його вартість входить в оплату залізничного перевезення в цілому. 
Дослідивши, це питання суд погоджується з доводами позивача, адже Митниця не обґрунтувала як саме зазначене впливає на правильність визначення митної вартості. 
Висновок відповідача щодо невзяття до уваги додатково наданого прайс-листа від виробника товару від 01.04.2025, що підтверджує заявлену митну вартість, у зв`язку з тим, що він не містить інформацію про умови/порядок розрахунків за товар, що може впливати на зміну кінцевої ціни реалізації товару в залежності від включення до ціни вартості навантаження на борт судна або наявності або відсутності відстрочення платежу за товар, терміну дії, тощо, є безпідставним, оскільки наданий прайс-лист є офіційним документом виробника, ним підписаний та його справжність засвідчена сертифікатом, який підтверджує його дійсність. Крім того, позивачем до митного оформлення була надана калькуляція виробника від 29.07.2025, яка підтверджує числові значення складових вартості товару. 
Суд також вважає безпідставними доводи відповідача про те, що висновок про вартість товару 03-3/981 від 14.10.2025, складений ДП “Держзовнішінформ”, не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості, так як підготовлений з порушенням підходів, передбачених Національним стандартом № l “Загальні засади оцінки майна і майнових прав”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 (зі змінами), оскільки до нього не долучено документи, на підставі яких експертом здійснено висновок про вартість та за відсутності у розпорядженні митного органу додатків до висновку у вигляді листа компанії-постачальника SHENZHEN LEXIN TRADING CO., LTD та інформації з мережі Інтернет (alibaba.com,...) неможливо перевірити відомості, викладені у висновку та з`ясувати чи проведено експертом аналіз кон`юнктури ринку та чи проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел.
Згідно з Національним стандартом №1 "Загальні засади оцінки майна майнових прав", затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 10.09.2003 №1440, оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому, зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатись у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання у додатках до нього.
Державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства (далі також - ДП “Держзовнішінформ”, ДЗІ) – це провідний інформаційно-аналітичний та експертний центр в Україні з досліджень зовнішніх та внутрішніх ринків товарів і послуг.
ДП “Держзовнішінформ” уповноважене наказом №608 від 02.05.2018 Міністерства економічного розвитку і торгівлі здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку.
Підприємство надає повний спектр інформаційних, аналітичних, дослідницьких та експертних послуг: експертизу зовнішньоекономічних контрактів, дослідження внутрішніх і зовнішніх товарних ринків, консультування з питань комерційної діяльності та управління. Одним із напрямків діяльності ДЗІ є надання висновків щодо вартості товарів за контрактом. 
ДП “Держзовнішінформ” проводить цінову експертизу в порядку, передбаченому Положенням про порядок проведення цінової експертизи та встановлення відповідності цінових умов договорів (контрактів), затвердженим наказом державного підприємства від 30.09.2011 №115-1. Відповідно до пункту 1.4 зазначеного Положення цінова експертиза передбачає аналіз умов зовнішньоекономічних договорів на основі наданих замовником матеріалів з використанням відповідних інформаційних джерел; біржові котирування; контрактна практика по роботам, послугам, товарам, правам інтелектуальної власності; прейскуранти та ціни українських суб`єктів господарювання на відповідні види робіт, послуг, товарів, прав інтелектуальної власності; комерційні пропозиції, листи, протоколи намірів, прейскуранти на роботи, послуги, товари, права інтелектуальної власності відомих фірм, порівняльні індекси цін; статистичні дані органів державної влади; звіти та довідки торговельно-економічних місій у складі посольств України за кордоном тощо.
Акт цінової експертизи являє собою лист, в якому вказуються перелік документів, наданих заявником (договори, угоди, довідки, кон`юнктурна та експертна інформація тощо), зазначається про здійснення аналізу отриманої від заявника інформації, робиться висновок про відповідність або не відповідність вартості послуги кон`юнктурі ринку. Долучення до акту будь-яких додатків не передбачено.
Отже, висновок ДП “Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків” №03-3/981 від 14.10.2025 є документом, який підтверджує відповідність митної вартості оцінюваного товару кон`юнктурі світового ринку, та повинен був бути взятий відповідачем до уваги. 
Судом встановлено, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято інформацію щодо вартості товару з МД №245UA101020025642U2 від 31.07.2025
Суд зауважує, що вказана декларація не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. До того ж, вищезазначена декларація не розкриває повних умов поставки товару, що безпосередньо впливає на його митну вартість під час митного оформлення.
Вказана митна декларація не містить жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.
Наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №814/2659/16, від 21.08.2018 у справі №804/7845/17, від 07.12.2018 у справі №809/4367/15.
Окрім цього, відповідно до п. 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Однак в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч. 2 ст. 55 МК України.
Зазначена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.01.2020 у справі №813/5405/15, від 31.01.2020 у справі №804/7761/16.
Отже, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим. 
Суд ще раз наголошує, що наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість ідентичних або подібних товарів, що раніше ввозилися в Україну, є вищою за заявлену позивачем, не є беззаперечним свідченням недостовірності даних та не може бути підставою для коригування вартості. Дані митних органів щодо вартості товарів у системі АСУУР мають лише допоміжний та інформативний характер. Відповідно до практики Верховного Суду різниця між вартістю товару, заявленою декларантом, та вартістю схожих товарів, що міститься в базі даних митниці, не є достатньою підставою для висновку про невідповідність заявленої вартості дійсним витратам. 
Суд зауважує, що у спірних правовідносинах матеріалами справи підтверджено надання позивачем під час митного оформлення товару документів, що містять у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. 
Отже, на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає вимогам ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих позивачем, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості.
Зокрема, твердження митниці щодо розбіжностей є необґрунтованими з таких причин:
Порт відправлення YANTIAN є одним із районів порту SHENZHEN (географічно та логістично тотожний, що підтверджується відкритими джерелами та практикою ВС).
Відхилення в термінах оплати та відсотку попередньої оплати (29,2 % замість 30 %) не впливає на фактичну ціну, оскільки товар оплачено в повному обсязі платіжними інструкціями №124JBKLP4 та №134JBKLP8 (ч. 4 ст. 58 МКУ).
Специфікації до контейнерів були надані під час консультації 06.11.2025 (лист-консультація декларанта).
Транспортні витрати поза митною територією України підтверджені договором з ТОВ "ЄВРО ФОРВАРДІНГ", коносаментом, довідками №15234/1 та №15234/2; витрати на зняття/постановку контейнерів в Україні (ПДВ) правомірно не включені до митної вартості.
Висновок ДП "Держзовнішінформ" №03-3/981 від 14.10.2025 відповідає Положенню №115-1 та Національному стандарту №1; митниця мала можливість самостійно перевірити джерела (alibaba.com тощо). 
Усі перелічені "розбіжності" не впливають на ціну, що фактично сплачена, а тому не створюють обґрунтованих сумнівів
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що митним органом не доведено, що основні документи, подані декларантом, містили розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості, чи мали місце ознаки підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, як того вимагає ч. 3 ст. 53 МК України для виникнення права у митного органу витребувати додаткові документи.
Враховуючи відсутність підстав для витребування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, митний орган в подальшому діяв протиправно, витребовуючи такі документи від позивача.
Позивач на вимогу митного органу надав додаткові документи, які на думку суду, додатково та в повній мірі підтвердили заявлену митну вартість товару.
Суд не погоджується із висновком та діями митного органу, оскільки він першочергово має здійснювати контроль та аналіз поданих разом з митною декларацією документів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Разом із тим, слід врахувати, що наявність у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався раніше за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №815/6827/17, від 22.04.2019 у справі №815/6242/17, від 07.08.2018 у справі №815/3400/17.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16, приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом із тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що ним було подано належний та достатній пакет документів під час митного оформлення спірного товару для підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору, у рішенні про коригування митної вартості не підтверджено належними доводами наявність у поданих документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; правильність визначення митної вартості за основним методом не спростована та наявність належних підстав для коригування митної вартості не доведена.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що доводи відповідача про наявність розбіжностей щодо ціни товару у документах, поданих до митного оформлення, не відповідають фактичним обставинам справи, відсутні також підстави ставити під сумнів задекларовану митну вартість спірного товару за основним методом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару, а розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта. Отже, оскільки відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості, а оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, тому з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування вказаного рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Отже, враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101020/2025/001156 від 06.11.2025 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 06.11.2025 №UA101020/2025/000162/2, яке судом визнано протиправним та скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Pronina V. Ukraine, 18.06.2006).
Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є істотними для прийняття даного судового рішення.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський торговий дім") (вул. Івана Гонти, 81, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10019, ЄДРПОУ 31394068) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ЄДРПОУ 44005610) про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 06.11.2025 №UA101020/2025/000162/2 та картку відмови Житомирської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101020/2025/001156 від 06.11.2025.
Стягнути з Житомирської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Т.Д." ("Господарський торговий дім") судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4338,84 грн (чотири тисячі триста тридцять вісім гривень 84 копійки).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено:  20 квітня 2026 р.

20.04.26