Справа № 643/5756/25
Провадження № 2/643/582/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026          м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Замікули Б.С.,
за участю секретаря судового засідання - Каратаєвої Я.В.,
представника позивача – Рудченко Л.Р.,
відповідачів – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 
до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 
про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, закріплення житла,

УСТАНОВИВ:

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до ОСОБА_4 
(після перейменування - Салтівського) районного суду міста Харкова із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просив: позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідачів на користь позивача, із зобов`язанням відкрити особистий рахунок на ім?я дитини у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 часток з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття; закріпити право на житло за малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.
Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - ССД по Салтівському району) як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, з підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини (наказ № 41 від 15.03.2021).
Батько дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (батько) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (мати) зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 .
Спеціалістами ССД по Салтівському району разом із фахівцями Відділу соціальної роботи по Салтівському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра», було відвідано родину за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що умови проживання незадовільні, батьками не створено належних умов для навчання та відпочинку дитини. Будинок потребує ремонту.
3 пояснень матері ОСОБА_3 вбачається, що їй необхідний час для подолання складних життєвих обставин та наведення ладу в будинку. Мати дитини не заперечує проти перебування сина в центрі соціальної реабілітації для дітей для проходження корекції поведінки та реабілітації.
У зв`язку з вищевикладеним, малолітнього ОСОБА_5 було влаштовано до Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «міста Харкова», де він перебуває по теперішній час.
ОСОБА_3 запрошено до ССД по Салтівському району, з нею проведено бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків, роз`яснено послідовність дій та надання необхідних документів для вирішення питання повернення дитини на виховання батькам.
Батькам надано направлення на проходження огляду у лікарів нарколога та психіатра. На час подання позову довідок батьками не надано.
З листа Відділу соціальної роботи по Салтівському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» (далі - Відділ) вбачається, що батьками так і не створено належних умов для навчання та відпочинку дитини. З пояснень матері ОСОБА_3 вбачається, що вона не відвідує сина в центрі, у зв`язку з тим, що її побив чоловік, вона не бажає виходити на вулицю із синцями та подряпинами на обличчі. З родиною проводилася необхідна соціальна робота, однак батьки продовжують зловживати алкогольними напоями, вчиняти домашнє насильство один до одного. Відділ вважає, що перебування дитини в даній родині може загрожувати життю та здоров`ю хлопчика.
Згідно з інформацією Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова», з початку перебування дитини в центрі мати постійно відвідувала сина, цікавилася станом його здоров`я та навчанням, спілкувалася з класним керівником та вихователями центру. Мати з батьком відвідували сина в день його народження, від них було чутно запах алкоголю. Згодом відвідування стали все рідше. Мати ОСОБА_6 14.03.2025 приїхала до центру в стані алкогольного сп`яніння, поводила себе неадекватно, у зв`язку з чим були викликані працівники поліції.
Крім того, позивач зазначає, що неналежне виконання батьками своїх обов`язків також підтверджується тим, що у червні 2024 року надходила інформація від управління патрульної поліції щодо вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 у відношенні дружини ОСОБА_3 , в присутності малолітнього сина ОСОБА_5 .
Відповідно до листа КНП «Міська дитяча поліклініка № 12» Харківської міської ради, при відвідування родини встановлено, що умови проживання незадовільні, в кімнаті брудно, необхідні продукти харчування для дитини відсутні. З пояснень сусідів вбачається, що батьки зловживають алкогольними напоями.
Згідно з інформацією з офіційного сайту Судової влади України батько ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (постанови Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2023 у справі № 643/2921/23; від 25.04.2023 у справі
№ 643/2074/23, від 28.08.2024 справі № 643/6984/24).
З наведених підстав та, посилаючись на положення законодавства, які регулюють охорону прав дитини, позивач вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Підготовче провадження у справі неодноразово відкладалось з метою належного повідомлення відповідачів про розгляд справи та їх виклику до суду.
Представник позивача надав до суду висновок від 12.05.2025 щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів.
Відповідачі не надали до суду письмового відзиву на позовну заяву, однак упродовж розгляду справи заперечували проти задоволення позову.
Ухвалою суду від 07.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті.
Після призначення справи до судового розгляду від представника позивача надійшло до суду клопотання від 21.11.2025 про долучення до матеріалів справи інформації щодо проживання малолітнього ОСОБА_5 у сім`ї патронатного вихователя.
Крім того, представник позивача подав до суду клопотання від 06.01.2026 про долучення до матеріалів справи копії довідок з КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер № 3» та КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» щодо стану здоров`я ОСОБА_3 та результатів її медичного обстеження.
Надалі представник позивача подав клопотання від 15.01.2026 про допит малолітнього ОСОБА_5 , який перебуває в родині патронатного вихователя ОСОБА_7 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 16.01.2026 задоволено вказане клопотання представника позивача та, враховуючи місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , постановлено провести судове засідання у режимі відеоконференції між Салтівським районним судом міста Харкова та Чугуївським міським судом Харківської області з метою з`ясування думки дитини щодо позбавлення батьківських прав її батьків.
У судовому засіданні 02.02.2026 представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідачі заперечили проти задоволення позову, посилаючись на те, що викладені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Наполягали, що мають бажання та можливість виховувати дитину.
На запитання суду пояснили, що вони мешкають у будинку за адресою АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_3 , яка потребує постійного догляду. 
Щодо умов проживання дитини, виконання батьками своїх обов`язків, відповідачі надали такі пояснення.
Відповідач ОСОБА_1 повідомив, що він не має постійного місця роботи, проте має дохід від періодичної роботи по найму, який становить не більше 10000 грн на місяць. Наполягав, що хоча умови проживання в будинку є неідеальними, однак, на його думку, вони є достатніми для належного виховання та розвитку дитини. Зокрема, ОСОБА_1 пояснив, що під час проживання дитини в родині, останній був забезпечений одягом, їжею та засобами для навчання. Підтвердив, що в родині дійсно відбувались сварки із дружиною, внаслідок вживання алкогольних напоїв, які відбувались у присутності дитини, проте зараз вони із дружиною зробили належні висновки. 
Відповідач ОСОБА_3 надала аналогічні пояснення. Також зазначила, що ніде не працює, оскільки здійснює догляд за своєю матір`ю.
Щодо спілкування із дитиною після її відібрання та проживання у Комунальному закладі соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова» батьки підтвердили, що зустрічі із дитиною мали періодичний характер.
При цьому, після передачі дитини для проживання у патронатній сім`ї, батькам було складніше бачитись із дитиною, оскільки це було обумовлено відстанню. Також наполягали, що передача дитини до патронатної сім`ї відбулась поза волею батьків.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції із Чугуївським міським судом Харківської області, у присутності патронатної виховательки ОСОБА_7 , судом була з`ясована думка малолітнього ОСОБА_5 щодо доцільності позбавлення батьківських прав, його взаємовідносин із батьками та нинішніх умов проживання у патронатній сім`ї.
Надаючи відповідь на поставлені запитання, малолітній ОСОБА_5 демонстрував труднощі у чіткому та послідовному формулюванні власної думки, що обумовлено як його віком, так і життєвими обставинами, у яких він опинився. Крім того, патронатна вихователька  ОСОБА_7 повідомила, що дитина погано розмовляє.
Водночас, малолітній ОСОБА_5 повідомив, що навчається у 2 класі, разом із ним у патронатній родині мешкають ще 6 дітей. Підтвердив, що батьки до нього приїздили, однак не зміг ствердно пояснити скільки разів бачився із батьками. Також повідомив, що його батьки дійсно сваряться, коли вживають алкоголь.
На запитання суду пояснив, що хоче додому, сумує за батьками та бабусею.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.03.2016, виданого Московським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові (актовий запис № 231 від 01.03.2016), а його батьками зазначені: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .
Відповідно до наказу Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 41 від 15.03.2021 малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взятий на облік з підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.
Батько дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився в смт Донецький м. Покровська Луганської обл., а його зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_3 ., що підтверджується копією паспорта громадянина України, наданого позивачем. Водночас, як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 втратив оригінал паспорта та до цього часу не оформив новий. Єдиним документом, що посвідчує особу відповідача є довідка про звільнення з місць відбування покарання серії ХАР № 06641, видана Державною установою «Хролівський виправний центр». Згідно вказаної довідки встановлено, що ОСОБА_1 востаннє був засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.10.2014 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Відбував покарання з 26.11.2014 по 20.11.2015 та був звільнений умовно-достроково згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12.11.2015. Відомості про зареєстроване місце проживання на підконтрольній території України – відсутні.
Мати дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилась у м. Харкові, а її зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_1 .
Зі змісту листа Відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 03.12.2024 № 537, адресованого начальнику Служби у справах дітей по Салтівському району м. Харкова, вбачається, що співробітники вказаного відділу 02.12.2024 відвідали родину ОСОБА_3 з приводу вчинення домашнього насильства та вважають за доцільне розглянути питання про вилучення дитини із родини та поміщення його до спеціалізованого закладу, оскільки ОСОБА_1 вчиняв насильство відносно своєї дружини та дитини.
У листі Відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 14.03.2025 № 117 зазначається, що співробітники вказаного відділу спільно із представниками Служби у справах дітей Салтівського району м. Харкова відвідали родину ОСОБА_8 та встановлено, що сім`я складається із 4 осіб: батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бабуся ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також встановлено, що родина проживає у частині приватного будинку, яка складається з 2 кімнат та коридору, опалення пічне, але обігрів будинку здійснюється за допомогою обігрівача, для приготування їжі наявна електроплита. На момент відвідування санітарно-гігієнічні умови проживання були незадовільними, в будинку відсутній косметичний ремонт, не облаштований необхідними меблями. У дитини є окреме ліжко, але воно в незадовільному стані, немає місця для навчальних занять. Щомісячний дохід родини складає приблизно 10000-12000 грн та пенсія бабусі в розмірі 4800 грн.
Як зазначено у вказаному листі, ОСОБА_3 не відвідує сина, оскільки її в черговий раз побив чоловік.
Враховуючи викладене, начальник відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» зазначає, що перебування дитини в даній родині може загрожувати його життю та здоров`ю.
У листі Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова» від 18.03.2025 № 60 зазначено, що на підставі клопотання Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради
№ 04-22/2997/24 від 05.12.2024 до Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей м. Харкова», путівка № 375 від 09.12.2024, зарахований малолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , де знаходиться по теперішній час.
Спочатку зарахування мати ОСОБА_3 постійно відвідувала свого сина, цікавилася станом його здоров`я, успіхами у школі, підтримувала зв`язок як з класним керівником навчального закладу так і спілкувалася з вихователями та адміністрацією Центру. ОСОБА_3 разом з батьком дитини, ОСОБА_1 , відвідували сина у день його народження, але від батьків відчувався запах перегару. Наступні відвідування дитини у Центрі ставали все рідше.
Згідно листа Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківської області від 28.06.2024 вбачається, що 27.06.2024 ОСОБА_1 за місцем мешкання вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_3 , у зв`язку з цим був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а також терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Відповідно до листа КНП ХМР «Міська дитяча поліклініка № 12» від 04.04.2023 встановлено, що дитина спостерігається фахівцями поліклініки з народження по теперішній час.
Згідно записам в історії розвитку дитини (Ф-112/0), дитина перебуває під наглядом лікаря-невролога дитячого з приводу резидуально-органічного ураження центральної нервової системи, синдрому тонусних порушень, розладів мовлення, когнітивних порушень.
31.03.2023 року хлопчик був оглянутий фахівцями поліклініки, встановлено діагноз: енцефалопатія неуточнена, розлади розвитку мови, когнітивні порушення, диспластична кардіопатія, плоско-вальгусна деформація стоп, фімоз.
Неврологом поліклініки було рекомендовано: консультація психолога, логопеда, генетика.
До поліклініки ОСОБА_10 супроводжувала його мати. ОСОБА_3 . Хлопчик був влягнений охайно.
При відвідуванні оселі, в якій мешкає родина, медичною сестрою поліклініки кімнатах було брудно, на столі стояв келих пива. Хлопчика годувала бабуся кашею. Необхідного набору продуктів харчування для дитини в холодильнику немає. Згідно інформації, отриманої від сусідів, мати та батько періодично зловживають алкогольними напоями.
Відповідно до характеристики від 13.03.2025, наданої директором Харківської гімназії № 19, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у 1-А класі вказаного навчального закладу. За місцем навчання характеризується позитивно. На уроках уважний, активний, виконує всі завдання вчителя, але як дитині з особливими освітніми потребами, йому необхідна увага з боку вчителя, асистента та батьків. Як зазначається у характеристиці, на момент її надання ОСОБА_5 цілодобово перебуває у Комунальному закладі соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова».
Згідно Акту обстеження умов проживання від 23.01.2025, проведеного у будинку за адресою:
 АДРЕСА_1 встановлено, що будинок потребує ремонту. Водночас, у ОСОБА_10 наявне місце для сну та стіл для вивчення уроків. Як зазначено в акті, на момент проведення обстеження дитина перебувала в центрі.
Також до позовної заяви надані письмові пояснення відповідачів, зі змісту яких вбачається, що із батьками проводилась роз`яснювальна робота.
В обґрунтування висновку Департаменту служб у справах жітей Харківської міської ради від 12.05.2025 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено наступне.
На обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей
Харківської міської ради (далі - ССД по Салтівському району) знаходиться малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (наказ № 41 від 15.03.2021).
Батько дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Мати дитини — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Спеціалістами ССД по Салтівському району разом із фахівцями Відділу соціальної роботи по Салтівському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра», було відвідано родину за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що умови проживання незадовільні, батьками не створено належних умов для навчання та відпочинку дитини. Будинок потребує ремонту.
З пояснень матері ОСОБА_3 вбачається, що їй необхідний час для подолання складних життєвих обставин та наведення ладу в будинку. Мати дитини не заперечує проти перебування сина в центрі соціальної реабілітації для дітей для проходження корекції поведінки та реабілітації.
У зв`язку з вищевикладеним, малолітнього ОСОБА_5 09.12.2024 було влаштовано до Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова», де він перебуває по теперішній час.
ОСОБА_3 запрошено до ССД по Салтівському району, з нею проведено бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків, роз`яснено послідовність дій та надання необхідних документів для вирішення питання повернення дитини на виховання батькам.
Батькам надано направлення на проходження огляду у лікарів нарколога та психіатра. Довідок батьками не надано.
Відповідно до листа Відділу соціальної роботи по Салтівському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» (далі - Відділ) вбачається, що батьками так і не створено належних умов для навчання та відпочинку дитини. З пояснень матері ОСОБА_3 вбачається, що вона не відвідує сина в центрі, у зв`язку з тим, що її побив чоловік, вона не бажає виходити на вулицю із синцями та подряпинами на обличчі. З родиною проводилася необхідна соціальна робота, однак батьки продовжують зловживати алкогольними напоями, вчиняти домашнє насильство один до одного. Відділ вважає, що перебування дитини в даній родині може загрожувати життю та здоров`ю хлопчика.
Згідно з інформацією комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Харкова» з початку перебування дитини в центрі мати постійно відвідувала сина. цікавилася станом його здоров`я та навчанням, спілкувалася з класним керівником та вихователями центру. Мати з батьком відвідували сина в день його народження, від них чутно було запах алкоголю. Згодом відвідування стали все рідше. 14.03.2025 мати ОСОБА_3 приїхала до центру в стані алкогольного сп`яніння, поводила себе неадекватно. Черговий з режиму не допустив матір до спілкування з сином, через що вона почала кричати та відмовилася покидати територію центру. Була викликана поліція.
ОСОБА_3 документи, що посвідчують її особу відмовилася надавати, та покинула територію центру.
Неналежне виконання батьками малолітнього ОСОБА_5 батьківських обов`язків також підтверджується наступними документами.
В червні 2024 надходила інформація від управління патрульної поліції щодо вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 у відношенні дружини ОСОБА_3 , в присутності малолітнього сина ОСОБА_5 .
Відповідно до листа КНП «Міська дитяча поліклініка № 12» Харківської міської ради, при відвідування родини встановлено, що умови проживання незадовільні, в кімнаті брудно, необхідні продукти харчування для дитини відсутні. З пояснень сусідів вбачається, що батьки зловживають алкогольними.
Згідно інформації офіційного сайту Судової влади України батько ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (постанови Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2023 у справі № 643/2921/23; від 25.04.2023 у справі
№ 643/2074/23; від 28.08.2024 у справі № 643/6984/24).
Батьками дитини, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не вжито жодних заходів щодо повернення дитини в родину на спільне проживання та виховання.
Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 19, 150, 155, 164 Сімейного кодексу України, рекомендацією Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, в ході судового розгляду представником позивача надано копію довідки з КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер № 3» від 12.04.2025 відповідно до якої ОСОБА_3 впродовж останніх 5 років за медичною допомогою не зверталась. Відповідно до довідки КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 22.08.2025 встановлено, що ОСОБА_3 з 18.08.2025 по 22.08.2025 знаходилась на обстеженні у зв`язку із вживанням алкоголю зі шкідливими наслідками
(F 10.1). На час обстеження пройшла протиалкогольне лікування, виписана із відділення у задовільному стані.
Відомостей щодо наявності у батька дитини хронічних захворювань у зв`язку із вживанням алкогольних/наркотичних речовин позивачем не надано. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Як визначено п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України.
Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом вказаного положення законодавства, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
При цьому, відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у п. 47 рішення у справі «Савіни проти України» зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Тобто, у даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється ст. 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання у право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано ст. 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (ст. 1, 9 Конвенції про права дитини).
У п. 100 рішення ЄСПЛ «Мамчур проти України» зазначено, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Згідно з п. 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992, Серія A, №№ 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07.08.1996, п. 78).
Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідачів, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків на краще неможливо.
Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що при вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку (див. постанови Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 686/16902/20, від 29.07.2021 у справі № 686/16892/20, від 18.02.2021 у справі № 645/920/19 та ін.).
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Звертаючись до суду з даним позовом доводи позивача узагальнено зводяться до того, що внаслідок своєї антисоціальної поведінки, обумовленої зловживанням алкогольними напоями, відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
В ході розгляду справи суд в достатній мірі мав змогу оцінити поведінку відповідачів, їхні життєві цінності та пріоритети.
На жаль, суд змушений констатувати, що дитині не випало щастя мати належне батьківське піклування з боку осіб, яких, як йдеться у відомому крилатому вислові, не обирають.
Між тим, позивачем не було сформовано належної доказової бази, на підтвердження ухилення відповідачів від виконання ними батьківських обов`язків.
Зокрема, до позовної заяви долучено документи, які, здебільшого, відносяться до періоду, коли дитина була відібрана від батьків та передана до соціальних служб, а в подальшому до патронатної сім`ї.
Водночас, упродовж розгляду справи позивачем не було надано до суду актуальної інформації щодо умов проживання відповідачів, наявності умов для виховання та розвитку дитини, їхнього матеріального забезпечення.
Відтак, наявні у справі докази не можуть в достатній мірі характеризувати батьків в контексті виконання ними своїх обов`язків, до моменту відібрання дитини та після цього..
Іншими словами, позивачем не доведено, які саме дії/бездіяльність батьків свідчить про невиконання ними своїх обов`язків, що спочатку призвело до відібрання дитини, а в подальшому – до ініціювання вказаного позову, та чи відбулись зміни у житті відповідачів.
У зв`язку з чим суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Водночас, суд не вбачає підстав та можливості самостійно збирати докази у справі, якщо його інтереси були представлені спеціально уповноваженим органом, який покликаний захищати права дітей. Упродовж розгляду справи представником позивача не було заявлено клопотань про витребування додаткових доказів, а строк розгляду справи був достатній для того, щоб позивач реалізував надані йому права.
Зловживання алкогольними напоями, вчинення домашнього насильства між подружжям, поза всяким сумнівом, вкрай негативно впливають на формування дитини.
Однак, на переконання суду, держава, в особі уповноважених на те органів, зобов`язана всебічно контролювати та сприяти виконанню батьками своїх обов`язків, а не вирішувати проблему дитини єдиним кардинальним способом, шляхом позбавлення батьківських прав.
У постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18 зазначено, що під час вирішення судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.
Як вже зазначалось, поведінка батьків та їх ставлення до виконання батьківських обов`язків не відповідає загальнолюдським цінностям, які становлять основу належного батьківства та покликані забезпечувати гармонійний розвиток і благополуччя дитини.
Проте суд враховує їхнє бажання не втратити зв`язок із дитиною, що підтверджується їхніми поїздками до дитини, яка перебуває на вихованні в патронатній сім`ї.
Насамперед, суд враховує прихильність дитини до своїх батьків та бажання бути разом, а не у патронатній сім`ї, про що малолітній ОСОБА_5 повідомив у судовому засіданні.
Також суд враховує, що перебування ОСОБА_5 у патронатній сім`ї, у якій разом із ним виховуються ще 6 дітей (зі слів ОСОБА_5 ) ще не гарантує, що таке виховання хоч якось йому замінить батьків. До того ж позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, у яких умовах проживає дитина на даний час, аби мати можливість їх співставити та вирішити, де саме дитині буде краще.
Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду від 07.11.2023 у справі № 601/928/22 самі по собі встановлені судами факти, що батьки не у достатній мірі спілкуються з дитиною, не забезпечують її матеріально, не беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
У постанові від 04.04.2024 у справі № 553/449/20 Верховний Суд вказав, що «…сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини».
Відтак, наведені позивачем аргументи не є достатньою підставою для застосування до відповідачів такого крайнього та виключного заходу як позбавлення батьківських прав.
За таких обставин, висновок про винне умисне невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, без надання їм останнього шансу змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків був би передчасним.
Оцінюючи, відповідно до ст. 89 ЦПК України, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , суд зазначає, що він фактично повторює зміст доказів, долучених до позовної заяви, яким надано оцінку вище.
За таких обставин, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим (ч. 6 ст. 19 СК України), у зв`язку з чим не приймає його до уваги в якості єдиного доказу для вирішення даного спору.
Отже, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки надані позивачем докази не дають підстави для категоричного висновку про доцільність застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав без надання їм останнього шансу змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків.
Ухвалюючи це рішення, суд виходить із принципу, відповідно до якого збереження для дитини можливості виховання батьками та надання їм останнього шансу на виправлення є більш доцільним, ніж фактичне позбавлення дитини батьківського піклування.
Водночас, з урахуванням завдань, визначених ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», суд вважає за доцільне покласти на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради контроль за виконанням відповідачами своїх батьківських обов`язків відносно їх малолітнього сина.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 264, 265 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення аліментів та закріплення житла - відмовити.
Попередити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання свого сина, ОСОБА_5 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та створення належних умов для його розвитку.
Покласти на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_1 , ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків відносно їх малолітнього сина, ОСОБА_5 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 26489104, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55).
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , відомості про зареєстроване місце проживання не встановлено, місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ).
Повне судове рішення буде складено та підписано 02.03.2026.

Суддя         Борис ЗАМІКУЛА