Справа №587/801/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Вортоломей І. Г.	
Номер провадження 33/816/1158/26 	Суддя-доповідач Колодяжний А. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Колодяжний А. О., з участю захисника Даценка А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Даценка Артура Миколайовича на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 1 квітня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - 

установив:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 1 квітня 2026 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з цією постановою ОСОБА_1 27 лютого 2026 року о 13 год. 18 хв. в с. Малі Вільми, вул. Каштанова, буд. 2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку із застосуванням приладу Алкотестер AR-KK-0032, результат огляду позитивний 0,48 проміле, з результатом погодився, від огляду в наркодиспансері відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник Даценко А.М. просить скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 1 квітня 2026 року, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на те, що огляд ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, проведений з істотним порушенням встановленого законом порядку та вимог статті 266-1 КУпАП, відтак вся процедура огляду є недійсною, а отримані докази недопустимими, а сам по собі протокол не є самостійним беззаперечним доказом вчинення даного правопорушення, оскільки викладені в ньому обставини підлягають детальній перевірці. При цьому зауважує, що суддя суду першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні не досліджував долучені до матеріалів справи відеозаписи, пославшись на обставини, викладені в протоколі, чим порушив норми процесуального права. Зазначає також, що дані відеозаписи не доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Окрім цього, вважає даний відеозапис неналежним доказом, оскільки протокол не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого його було здійснено.
До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, однак він був представлений своїм захисником – адвокатом Даценком А.М.
Вислухавши доводи захисника Даценка А.М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в статті 251 КУпАП.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає, серед іншого, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 601987 від 27 лютого 2026 року, суддя місцевого суду дійшла правильного висновку, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і, окрім протоколу, об`єктивно, підтверджується наступними доказами.
Роздруківкою показників огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат тесту склали 0,48 проміле. Вказана роздруківка підписана ОСОБА_1 і він власноручно зазначив, що згоден із показниками приладу.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу, де зазначено, що результат огляду 0,48 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі акту.
Відеозаписами події правопорушення з технічних засобів поліцейських, на яких зафіксовані обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , встановлення поліцейськими його особи, виявлення у нього під час спілкування поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння, проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820 і результат такого огляду 0,48 проміле, з яким він погодився, а також складення протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення останнього з його змістом.
Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а й дотримання поліцейськими самої процедури огляду, яка була проведена із застосуванням спеціальних технічних засобів, що повністю відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій зобов`язаний виконувати. 
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів керування транспортним засобом його підзахисним, то вони не заслуговують на увагу, оскільки на відеозаписах чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 27 лютого 2026 року о 13 год. 18 хв. керував автомобілем. Крім того, він не заперечував факт керування, а інших осіб у автомобілі на відеозаписі не зафіксовано. Окрім цього, ОСОБА_1 без будь-яких застережень погодився та пройшов огляд на стан сп`яніння як особа, яка керувала транспортним засобом, а після проходження огляду не заперечував результат огляду, добровільно без жодного тиску з боку поліцейських підписав складені відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, роздруківку результату Драгера та акт огляду. 
Не бере до уваги апеляційний суд і доводи захисника про неналежність даного відеозапису як доказу через відсутність в протоколі посилання на технічний засіб, за допомогою якого його було здійснено, з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису. 
Зі змісту протоколу ЕПР1 № 601987 від 27 лютого 2026 року слідує, що у ньому мається посилання на те, що фіксація здійснювалась на технічний засіб відеозапису – бодікамеру № 23060026, а також мається посилання, що відповідні матеріали справи, зокрема й сам відеозапис є додатком до протоколу. 
Сам по собі факт не зазначення у протоколі назви, марки та моделі технічного засобу відеофіксації не спростовує існування відеозапису як такого та не впливає на його доказове значення, якщо такий запис фактично долучений до матеріалів справи, досліджений судом та дає можливість встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи слідує, що долучений до протоколу відеозапис фіксує факт керування ОСОБА_1 автомобілем, процес його спілкування з працівниками поліції, проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також інші обставини, що мають значення для справи, і узгоджується з письмовими доказами, зокрема протоколом та результатами огляду.
Захисником не наведено жодних доводів щодо недостовірності цього відеозапису, його монтажу, зміни чи невідповідності фактичним обставинам події.
За таких обставин відсутність у протоколі посилання на конкретну марку та модель технічного засобу відеофіксації має формальний характер і не впливає на можливість використання відеозапису як належного та допустимого доказу у справі.
Доводи захисника про те, що суд першої інстанції не безпосередньо не відтворив у судовому засіданні долучений поліцією відеозапис, а розгляд справи тривав нетривалий час, самі по собі не є підставою для скасування судового рішення.
Дійсно, відеозапис у судовому засіданні не відтворювався, однак захисник не навів конкретних обставин, які містяться у ньому та могли б вплинути на висновки місцевого суду, але залишилися недослідженими. 
Крім того, під час розгляду справи захисник не наполягав на обов`язковому дослідженні відеозапису, а суд апеляційної інстанції має можливість перевірити відповідні доводи та надати оцінку цьому доказу.
За таких обставин відсутність відтворення відеозапису та нетривалість розгляду справи у суді першої інстанції не свідчать про істотне порушення процесуального закону та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому огляд на стан сп`яніння повинен був проводитися згідно вимог статті 266-1 КУпАП, а не статті 266 КУпАП, уповноваженою на це особою, а не працівниками поліції, то такі не заслуговують на увагу з огляду на таке.
У відповідності до частини першої статті 15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
З матеріалів справи слідує, що 27 лютого 2026 року о 13 год. 18 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом у цивільному населеному пункті, поза межами території будь-якої військової частини чи військового об`єкту. При цьому будь-яких документів про те, що на час зупинки він дійсно виконував військовий наказ чи бойове завдання, захисником не надано як в суді першої, так і апеляційної інстанції.
Отже, як водій транспортного засобу ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП і його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводитись за правилами, передбаченими статтею 266 КУпАП поліцейськими. 
У той же час, стаття 266-1 КУпАП регулює порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, визначених главою 13 Б КУпАП.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП не надано.
Таким чином, у ході розгляду справи не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскарженої постанови, а тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника Даценка А.М. слід залишити без задоволення.
Керуючись статтею 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 1 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Даценка Артура Миколайовича на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  А. О. Колодяжний