Справа № 468/787/25
2/468/127/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

16.03.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого по справі судді Янчука С.В., секретаря судового засідання Волощук А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.05.2024 року між ТОВ «Стар Файнс Груп» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 15593-05/2024 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 6000 грн., строком на 120 днів, з умовою сплати процентів в розмірі 1,5% в день.
29.08.2024 року між ТОВ «Стар Файнс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений договір факторингу № 01.02-26/24, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №15593-05/2024 від 13.05.2024 року в сумі 23910 грн., з яких: 6000 грн. – тіло кредиту; 9810 грн. – проценти, 8100 грн. – неустойка. 
Оскільки відповідач повністю не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 23910 грн. 
В тексті позову позивач заявив про підтримання позову та розгляд справи за відсутності представника позивача.
Позов надійшов до суду через систему «Електронний суд» 18.04.2025 року.
22.04.2025 року відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. 
З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що 13.05.2024 року між ТОВ «Стар Файнс Груп» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 15593-05/2024 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 6000 грн. на 120 днів зі сплатою процентів 1,5% в день за користування кредитом в межах стоку користування, дата погашення кредиту 09.09.2024 року. Відповідно до пункту 1.6. кредит надавався в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-хххх-4299. Кредит вважався наданим в день перерахування суми кредиту за вказаними реквізитами. Пункти 5.3 - .3.1 договору у випадку прострочення клієнтом сплати процентів та тіла кредиту відповідно до термінів, встановлених графіком платежів, передбачав нарахування неустойки у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати. 
Заявка-анкета клієнта на отримання фінансового кредиту, договір про надання фінансового кредиту № 15593-05/2024 з додатком № 1 та графіком платежів, паспорт споживчого кредиту, інформаційне повідомлення підписані позичальником ОСОБА_1 13.05.2024 року електронним підписом W1092.
Відповідно до листа № 3426_250318181657 від 18.03.2025 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» перерахувало 6000 грн. 13.05.2024 року на карту НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау.ua - 394502085.
29.08.2024 року між Стар Файнс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений договір факторингу № 01.02-26/24, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 15593-05/2024 від 13.05.2024 року в сумі 23910 грн., з яких: 6000 грн. – тіло кредиту; 9810 грн. – проценти, 8100 грн. – неустойка. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 15593-05/2024 від 13.05.2024 року нарахування проводились у період з 13.05.2024 року до 29.08.2024 року і розмір боргу склав 23910 грн., з яких: 6000 грн. – тіло кредиту; 9810 грн. – проценти, 8100 грн. – неустойка. 
Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем укладено кредитний договір у формі електронного документу, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», свої обов`язки за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 грн.
Дослідженими судом письмовими доказами також підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, право вимоги якої набув позивач та яку просить стягнути з відповідача.
Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним становить 23910 грн., з яких: 6000 грн. – тіло кредиту, 9810 грн. – проценти, 8100 грн. – неустойка. 
Оскільки відповідач своїх зобов`язань з повернення кредиту не виконав, з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту по вказаному вище договору в сумі 6000 грн. 
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за кредитним договором, то суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Разом з тим Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, (далі - Закон України №3498-IX) ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнена частиною 4, у якій зазначена формула розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом, та частиною 5, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Також у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Разом з тим у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
В даній справі кредитний договір був укладений 13.05.2024 року, тобто після чинності Законом України №3498-ІХ, а тому розмір денної процентної ставки повинен відповідати описаним вище положенням вказаного закону.
Відтак, проценти за кредитним договором № 15593-05/2024 від 13.05.2024 року з урахуванням умов договору та вимог ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» і п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» з 20.08.2024 року до 09.09.2024 року включно не повинні перевищувати 1% в день.
Між тим, з розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви вбачається, що сума заборгованості стягується з відповідача за період з 13.05.2024 року до 29.08.2024 року і за весь цей застосована процентна ставка 1,5 % в день, що передбачено п. 1.4.1. вказаного кредитного договору, але застосування цієї процентної ставки з 20.08.2024 року суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». 
Отже, з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» та позовних вимог, сума нарахованих процентів у період з 13.05.2024 року до 29.08.2024 року підлягає перерахунку і становить: з 13.05.2024 року до 19.08.2024 року - 8910 грн. за 99 днів (6000 х 1,5% х 99), з 20.08.2024 до 29.08.2024 року 600 грн. за 10 днів (6000 х 1% х 10). 
За такого, загальна сума нарахованих процентів за договором становить 9510 грн., а саме: з 13.05.2024 року до 19.08.2024 року - 8910 грн. (відповідно до розрахунку заборгованості), з 20.08.2024 до 29.08.2024 року 600 грн. 
Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки за вказаним договором в сумі 8100 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Оскільки вказаний вище кредитний договір в даній справі був укладений в травні 2024 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована за таким договором неустойка не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 
За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 15593-05/2024 від 13.05.2024 року в сумі 15510 грн., з яких 6000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 9510 грн. – заборгованість по процентам.

Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 64%, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1550,33 грн. (2422,40 грн. х 64 %). 

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Свеа Фінанс» в рахунок погашення заборгованості за договором № 15593-05/2024 від 13.05.2024 року 15510 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот десять) гривень.
В задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за договором 15593-05/2024 від 13.05.2024 року в більшому розмірі – відмовити.
В задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки за договором – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Свеа Фінанс» 1550 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят) гривень 33 копійки в рахунок відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (бульвар Вацлава Гавела, 6 м. Київ, ідентифікаційний код 37616221);
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складене 16.03.2026 року. 

Суддя: