Справа № 348/1482/25 
Провадження № 2/344/760/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
05 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Бородовського С.О.,
за участі секретаря судового засідання Бурянна Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - 
В С Т А Н О В И В:
В позові вказано: «…03 жовтня 2024 року об 14 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) керуючи автомобілем «OPEL CORSA» д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Івано-Франківськ, допустив зіткнення з транспортним засобом «LEXUS LX » д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 (далі – Відповідач) не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина Відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.12.2024 р. по справі № 344/18639/24. Згідно Звіту № 379/11/24 з визначення розміру збитків завданих ушкодженням транспортного засобу від 01.11.2024 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , розмір завданих збитків становить 73 440 грн. 90 коп. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не було відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі – Позивач, МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/220243535 термін дії з 09.04.2024 р. до 08.04.2025 р. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961 IV, в редакції яка діяла під час скоєння зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди (далі – Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п. п. “а” п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Керуючись нормами п.п. “а” п. 41.1. ст. 41 Закону (копія платіжного документу додається) МТСБ 04 лютого 2025 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 65 287 грн. 10 коп. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Крім того, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 1 950 грн. 00 коп. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування…».
Представник позивача надав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена судом про судове засідання.
Відповідач не подав до суду відзиву на позов чи його заперечення.
Крім того, відповідач зареєстрована в підсистемі ЄСІТС та процесуальні документи направлялись в її електронний кабінет та отримані нею, зокрема ухвала про відкриття провадження від 07.07.2025 року та судові повістки на судові засідання, що підтведжується довідками про доставку електронного документу від 08.07.2025, від 04.10.2025 та від 14.12.2025.
Правові наслідки відсутності відповідача в судовому засіданні, невиконання ним процесуальних обов`язків процесуальним законом повністю покладено на відповідача.
Відповідно до п.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Пунктами 8,9 частини 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Судом встановлено, що 03 жовтня 2024 року об 14 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) керуючи автомобілем «OPEL CORSA» д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Івано-Франківськ, допустив зіткнення з транспортним засобом «LEXUS LX » д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.12.2024 року по справі №344/18639/24 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.
За нормою ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною шостою ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
07.10.2024 року ОСОБА_2 склав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
ОСОБА_2 є власником транспортного засобу «LEXUS LX » д.н.з. НОМЕР_2 .
Згідно Звіту № 379/11/24 з визначення розміру збитків завданих ушкодженням транспортного засобу від 01.11.2024 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , розмір завданих збитків становить 73 440 грн. 90 коп.
Згідно платіжної інструкції №855387 позивачем здійснено перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2 в сумі 65 287,10 грн.
МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 1 950 грн. 00 коп.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною 2 статті 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або іншій особі, яка має право на отримання відшкодування. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 67 237,10 грн. є обґрунтованими належними на те правовими підставами.
В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
В ч.3 ст12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідачів.
В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.
Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. 
Однак відповідач не подав суду будь-якого заперечення правових підстав позову.
Таким чином позов обґрунтовано належними правовими підставами.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплата якого підтверджується платіжним дорученням.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Відповідно до зазначеного суд,- 
У Х В А Л И В :
позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02002, ЄДРПОУ – 21647131, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ) матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 67 237, 10 грн. та судового збору у розмірі 2422, 40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бородовський С.О.