Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року Справа№320/191/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, під час навчання, у вищому навчальному закладі у розмірі 124682,71 грн.,- 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року Донецький державний університет внутрішніх справ звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням, під час навчання, у вищому навчальному закладі у розмірі 124682,71 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 навчалася в Донецькому державному університеті внутрішніх справ. 
Наказом від 02.02.2024 року № 54 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). З урахуванням вимог ч.4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідачу було направлено повідомлення № 1118-2025 від 26.11.2025 р. про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі Проте, у добровільному порядку така сума не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. 
Ухвалою Кіровогорадського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року справу № 340/191/26 передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.
16 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, керуючись статті 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи, про що постановлена відповідна ухвала. В ухвалі було запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження. Вказаною ухвалою зобов`язано позивача надати докази отримання відповідачем повідомлення про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 124 682,71 грн.
Повідомлення про процесуальний документ у адміністративній справі (ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 03 березня 2025) було розміщено на сайті Донецького окружного адміністративного суду.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача, у відповідності до норм чинного процесуального законодавства.
23 лютого 2026 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що позивач не довів належними доказами те, що відповідач отримав повідомлення про необхідність відшкодування витрат на його утримання в університеті для того, щоб мати можливість добровільно їх відшкодувати, в тому числі з використанням права на розстрочення платежу.
У зв`язку з наведеним просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 
26 лютого 2026 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що Донецьким державним університетом внутрішніх справ було направлено повідомлення № 1118-2025 від 26.11.2025 року про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов`язані з її утриманням під час навчання, у вищому навчальному закладі за останньою відомою адресою на підконтрольній Україні території, у зв`язку із пошуком альтернативного способу повідомлення про необхідність відшкодування витрат у добровільному порядку.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Відповідач - ОСОБА_1 , є громадянкою України, про що свідчить копія паспорту громадянина України, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .
Між Донецьким державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 було укладено контракт про здобуття освіти від 10.03.2023 року, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю " 081 Право".
Пунктом 2.3.5 розділу ІІ "Обов`язки Сторін" вказаного контракту визначено, зокрема, особа (відповідач) зобов`язується у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію".
Згідно з витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області "По особовому складу" від 02.02.2024 року № 54 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Згідно довідки витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 19.08.2019 до 12.04.2023 навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ заборгованість складає 124682,71 грн.
Позивачем складено лист "Про відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання" від 26.11.2025 № 1118-2025 на ім`я відповідача, в якому запропоновано у добровільному порядку відшкодувати вартість утримання у закладі вищої освіти зі специфічними умовами навчання у сумі 124682,71 грн. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Згідно з п. 2 Порядку витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.
Відповідно до п. 3 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у закладах вищої освіти здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Згідно з п. 5 Порядку після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка.
Пунктом 8 Порядку № 261 закріплено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Таким чином, відповідач несе зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі.
Разом з тим, суд звертає увагу, що за правилами положень статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 8 Порядку № 261 право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 520/11540/19, від 30 серпня 2022 року у справі № 480/8200/20 та від 14 вересня 2023 року у справі № 520/6175/19.
Тобто, відповідно до Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.
Саме із відмовою добровільно відшкодувати витрати на утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу, із позовом про стягнення відповідних коштів у судовому порядку.
Згідно із частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Водночас, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт надсилання та отримання відповідачем повідомлення про відшкодування витрат.
Суд звертає увагу, що з наданої позивачем накладної №2503000115842 не можливо встановити повну адресу отримувача листа. У вказаній накладній вказано адресу отримувача: до відділення Кропивницький 25015.
У контексті спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити, що місцем реєстрації відповідача є місто Маріуполь Донецької області.
Судом встановлено, що на сайті АТ "Укрпошта" міститься інформація про те, що відділення поштового зв`язку у м. Маріуполь тимчасово не функціонують. Така інформація є загальновідомою.
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу повідомлення про відшкодування вартості навчання та відмови останньої від відшкодування витрат.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що станом на час звернення до суду позивачем не дотримано порядку, що має передувати зверненню до суду з цією категорією справ, а саме не надано суду доказів належного повідомлення відповідача про відшкодування вартості витрат та відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, під час навчання, у вищому навчальному закладі у розмірі 124682,71 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
З урахуванням зазначеного, суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.
На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, - 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Донецького державного університету внутрішніх справ (місцезнаходження: вул. Велика Перспективна, буд. 1, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25015, код ЄДРПОУ 08571423) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, під час навчання, у вищому навчальному закладі у розмірі 124682,71 грн., – відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Лазарєв