ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/24237/25 Суддя (судді) першої інстанції: Кочанова П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Заліська Є.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі представника позивача Кушніра Р.Ю., представника відповідача Бондара П.М., апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 р. у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :
Рух справи.
14.05.2025 Приватне акціонерне товариство «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.02.2025 №00119720701, №00119770701 та №00119790701.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення підлягають скасуванню, оскільки прийняті на підставі акту перевірки, складеного без дотримання чинного законодавства, і запит відповідача від 13.01.2025, оформлений відповідно до положень ст. 85 ПК України, також складений з порушенням цієї норми. 
Також позивач пояснив з приводу висновків відповідача про заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 527 873,00 грн, що вони є помилковими, оскільки розбіжності між даними регістрів бухгалтерського обліку (щодо доходів від реалізації і витрат від придбання електроенергії) мають технологічне походження, а саме - виникли внаслідок відхилення між датами знімання показників лічильників та зміною тарифів на електроенергію, а також через необхідність відображення доходу від надання послуг з реалізації електроенергії виключно на підставі первинних документів щодо такої реалізації, внаслідок чого податкове повідомлення - рішення від 14.02.2025 року №00119720701 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств підлягає скасуванню.
Також, позивач зазначив, що висновок відповідача про заниження підприємством в грудні 2022 року податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 488 112,00 грн також є помилковим, а відповідно є протиправними податкове повідомлення - рішення від 14.02.2025 №00119770701 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в частині вказаної суми та податкове повідомлення - рішення від 14.02.2025 №00119790701, яким застосовано штраф за відсутність виписки та реєстрації податкової накладної за платежем податок на додану вартість у сумі 244 056,00 гривень. 
Крім того, позивач вказав, що висновок відповідача про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 198.1 п. 198.6 ст. 198 ПК України також є необґрунтованим, і податкове повідомлення - рішення від 14.02.2025 №00119770701 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в частині суми 671 030,00 грн підлягає скасуванню, оскільки внаслідок описки в додатку №5 до декларації з ПДВ за серпень 2020 року була зазначена сума в розмірі 671 030,00 грн, однак правильно мала бути відображена сума податкового кредиту з ПДВ в розмірі 682 933,33 грн., що відповідає податковій накладній №1286 від 31.08.2020 року та виписці банку за серпень 2020 року по розрахунках з ТОВ «Київські енергетичні послуги», що навпаки збільшила AT «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» суму до сплати ПДВ за серпень 2020 року на 11902, 85 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.02.2025 №00119720701, №00119770701, №00119790701.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність спірних податкових повідомлень-рішень належними та допустимими доказами. 
Зокрема, суд першої інстанції наголосив, що висновок відповідача про донарахування доходу на загальну суму 2 440 561,00 грн. за 2022 рік та 492064 грн. за 2021 рік зроблено через те, що, на думку відповідача, суми за актами надання послуг замовникам (споживачам) електроенергії повинні відповідати сумі закупівлі електроенергії як товару. Проте, такий висновок суд першої інстанції визнав помилковим, оскільки не відповідає діючим нормативно-правовим актам та зроблений без врахування специфіки обліку електроенергії через розбіжності у часі при знятті показників лічильників, зміну тарифів на електроенергію та необхідність відображення доходів від надання послуг з реалізації електроенергії виключно на підставі первинних документів з такої реалізації, через що податкове повідомлення - рішення від 14.02.2025 № 00119720701 скасував. 
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, через порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аналогічні позиції відповідача у суді першої інстанції, зокрема те, висновки податкового органу за наслідком перевірки є обґрунтованими та не спростованими позивачем, а отже спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню. 
Апелянт вважає, що позивач в порушення норм бухгалтерського обліку списує товар до витрат раніше отриманих доходів.
Також, апелянт наголосив, що процедуру проведення перевірки та складання за її результатами документів проведено з дотриманням чинного законодавства.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2025 було відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції, та після її надходження, ухвалою суду від 23.02.2026 призначено до слухання у відкрите судове засідання на 15.04.2026. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про правильність висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів зауважує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діє на час розгляду даної справи.
Відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.
Отже, враховуючи зазначене та умови сьогодення, колегія суддів продовжує строк розгляду даної справи на розумний термін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи. 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДПС У м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК», за результатами якої складено акт перевірки від 20.01.2025 №2884/Ж5/26-15-07-01-05-20/24742491 про проведення документальної планової виїзної перевірки АТ «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства з 01.10.2019 по 30.09.2024 та правильністю нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період діяльності з 01.10.2019 по 30.09.2024 з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства з 01.10.2019 по 30.09.2024 та правильністю нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період діяльності з 01.10.2019 по 30.09.2024 (т.1 а.с.37).
Згідно з висновками акту перевірки встановлено порушення:
1) пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України від 02.12.10р. № 2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 527 873,00 грн. в тому числі за 2021 рік -88 572,00 грн., 2022 рік - 439 301,00 грн.
2) пункту 44.1 статті 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.198.1, 198.5,198.6, статті 198, пунктів 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.10p. № 2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 1 159 142 в тому числі за серпень 2020 року у сумі 671 030, 00 грн., за грудень 2022 року на суму 488112,00 грн.
3) пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у зв`язку із відсутністю Реєстрації податкових накладних в ЄРПН на загальну суму ПДВ 488 112,00 гривень.
На підставі вказаного акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 14.02.2025:
№00119720701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 527 873,00 гривень (т.1 а.с.23);
№00119770701, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 1 448 927,50 гривень, з яких основний платіж 1 159 142,00 гривень, штрафна санкція 289 785,50 гривень (т.1 а.с.31);
№00119790701 яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у сумі 244 056,00 гривень (т.1 а.с.34).
Позивачем було подано до ДПС України скаргу від 26.02.2025 № 78 з проханням скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.02.2025 №00119770701, №00119720701, №00119790701, №00119820701.
Рішенням про результати розгляду скарги ДПС України від 24.04.2025 № 11568/6/99- 00-06-01-01-06 податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.02.2025 №00119770701, №00119720701, №00119790701, №00119820701 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.
Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Стаття 77 ПК України визначає порядок проведення документальних планових перевірок. 
Стаття 85 ПК України встановлює обовьязок надання платниками податків документів.
Згідно п.85.1. та 85.2 ст.85 ПК України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом. Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Пунктом п. 86.1. ст. 86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з п.185.1. ст.185, п.187.1. ст.187, п.188.1. ст.188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно до п.п.201.1, 201.2, 201.4 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця;
У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.
Ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.
Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника);виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).
Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до ст.188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.
Відповідно до п. 16.1 статті 1 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.
Згідно з п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
У взаємозв`язку з наведеним та щодо власне правил формування витрат, слід зазначити, що відповідно до п.п. 134.1.1 п 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
згідно зі ст.ст. 1, 3, ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинний документ згідно з визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (далі - П(С)БО 15 «Дохід»).
Пунктом 5 П(С)БО 15 «Дохід» встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Пунктом 10 П(С)БО 15 «Дохід» встановлено, що дохід, пов`язаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції.
Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов:
можливості достовірної оцінки доходу;
імовірності надходження економічних вигод від надання послуг;
можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу;
можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.
У п. 11 П(С)БО 15 «Дохід» встановлено, що оцінка ступеня завершеності операції з надання послуг проводиться:
вивченням виконаної роботи;
визначенням питомої ваги обсягу послуг, наданих на певну дату, у загальному обсязі послуг, які мають бути надані;
визначенням питомої ваги витрат, яких зазнає підприємство у зв`язку із наданням послуг, у загальній відображають обсяг наданих послуг на цю саму дату.
Відповідно до п. 12 П(С)БО 15 «Дохід» встановлено, що якщо послуги полягають у виконанні невизначеної кількості дій (операцій) за визначений період часу, то дохід визначається шляхом рівномірного його нарахування за цей період (крім випадків, коли інший метод краще визначає ступінь завершеності надання послуг).
У п. 13 П(С)БО 15 «Дохід» встановлено, що якщо дохід (виручка) від надання послуг не може бути достовірно визначений, то він відображається в бухгалтерському обліку в розмірі визначених витрат, що підлягають відшкодуванню.
Пунктом 14 П(С)БО 15 «Дохід» встановлено, що якщо дохід (виручка) від надання послуг не може бути достовірно оцінений і не існує імовірності відшкодування зазнаних витрат, то дохід не визнається, а зазнані витрати визнаються витратами звітного періоду. Якщо надалі сума доходу буде достовірно оцінена, то дохід визнається за такою оцінкою.
Відповідно до п.п. 6, 7 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що основним видом діяльності позивача є ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування, який в бухгалтерському обліку відображається на бухгалтерському рахунку 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг» та у рядку 2000 Звіту про фінансові результати «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт і послуг)».
На балансі підприємства знаходяться власні трансформаторні підстанції з кабельною мережею і у перевіряємий період підприємство здійснювало придбання електроенергії та у подальшому продавало фактичним споживачам.
При цьому, не є спірним, що підприємство не здійснює операції у галузі оптової торгівлі електроенергії, а лише здійснює її розподіл між фактичними споживачами за цінами придбання. 
Так, дохід від реалізації яких відображається на бухгалтерському рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності» та у рядку 2120 Звіту «Інші операційні доходи», а витрати з придбання електроенергії з послугами розподілу та перетікання на рахунку 949 «Інші витрати операційної діяльності» та у рядку 2180 Звіту «Інші операційні витрати».
Для обліку руху товарно-матеріальних цінностей, а саме електроенергії та послуг з перетікання та розподілу, що надійшли на підприємство з метою продажу AT «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» застосовує субрахунок 281 «Товари на складі».
На субрахунку 281 за дебетом відображається збільшення товарів та їх вартості, за кредитом зменшення.
Згідно регістрів бухгалтерського обліку підприємством у 2021 році оприбутковано по дебету, та в подальшому списано по кредиту субрахунку 281 «Товари на складі» товари (послуги) у сумі 84 176 428,93 грн., та списано на витрати на рахунок 949 «Інші витрати операційної діяльності» вартість придбання електроенергії (з послугами з компенсації перетікання) у сумі 84 176 428,93 грн. 
При цьому, до складу доходів (рахунок 719 та частково 703) підприємством віднесено реалізацію електроенергії (з послугами з компенсації перетікання) у сумі 83 372 774,89 грн. (без ПДВ).
Апелянт наполягає, що відхилення між сумою відображених витрат та сумою відображених доходів по операціях з реалізації електроенергії за 2021 рік становить 492 064 грн., тобто до витрат списано більше електроенергії ніж отриманих доходів.
Також встановлено, що відповідно до наданих до перевірки регістрів бухгалтерського обліку підприємством у 2022 році списано по кредиту субрахунку 281 «Товари на складі» товари (послуги) у сумі 84 992 966,67 грн. (електроенергії в кількості 21 793 042 кВт*г) та списано на рахунок 949 «Інші витрати операційної діяльності» витраті з електроенергії з послугами з компенсації перетікання на суму 84 992 966,67 грн. (в кількості електроенергії 21 793 042 кВт*г), проте, відповідно до наданих до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та письмових пояснень головного бухгалтера до складу доходів (рахунок 719 та частково 703) підприємством віднесено у сумі 82 552 406 грн. (без ПДВ).
Отже, за висновком відповідача, відхилення між сумою відображених витрат та сумою відображених доходів за 2022 рік становить 2 440 561 гривень.
Таким чином, контролюючий орган зробив висновок, що позивачем до витрат було списано вартість електроенергії раніше отриманих доходів, для отримання якого вони здійснені, що порушує правила ведення бухгалтерського обліку, а саме п. 7 П(С)БО 16 «Витрати»: витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені, і до перевірки та заперечень не було надано первинних документів з їх відображенням у бухгалтерському обліку щодо відображення у складі доходів сум з реалізації електроенергії в подальших періодах, яку було списано та віднесено до витрат у 2021 - 2022 роках.
Проте, суд першої інстанції вважає такий висновок відповідача помилковим, з чим й погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Так, умови закупівлі електричної енергії підприємством АТ «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» у Постачальника (діє на підставі Ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу), якість постачання, умови визначення обсягів постачання, ціна електричної енергії, та, зокрема, порядок обліку та оплати електричної енергії передбачені і обумовлюються договором на постачання електричної енергії споживачу.
11.12.2020 року між постачальником ТОВ «ЕНЕРДЖІ 365» та АТ "Енергетичний завод "Енергетик" було укладено Договір №26/23 на постачання електричної енергії, в частині порядку обліку електричної енергії передбачено наступне:
п.5.5. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць";
п.5.13. Споживач повинен не пізніше 10 години 00 хвилин ранку 02 числа місяця, що слідує за розрахунковим, надавати постачальнику на перевірку акт здачі- приймання електричної енергії на електронну адресу, зазначену Постачальником, в якому відображається обсяг поставленої Постачальником Споживачу у розрахунковому місяці електричної енергії.
20.09.2021 року між постачальником ТОВ "ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" та АТ "Енергетичний завод "Енергетик" укладено Договір на постачання електричної енергії №59448, в частині порядку обліку електричної енергії передбачено наступне:
п.5.5. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Визначення обсягів купівлі електроенергії у Постачальника для АТ «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» здійснюється дистанційно персоналом оператора системи розподілу АТ ДТЕК «Київські Електромережі» за даними Автоматизованої системи комерційного обліку (АСКОЕ) за умовами Договору з Постачальником (з грудня 2021 року встановлено розрахунковий (календарний) період з 00-00 годин 1 числа календарного місяця по 24-00 останнього дня календарного місяця.
Визначення обсягів відпущеної електроенергії контрагентам-замовникам здійснюється по засобам технічного (розрахункового по договорах з контрагентами- замовниками) обліку шляхом 100% зйому показників лічильників електротехнічним персоналом АТ «Енергетичний Завод «Енергетик».
Для забезпечення виконання умов Договору на постачання, зняття показників засобів обліку підприємств, розташованих на промисловому майданчику, у відповідності до укладених Договорів про надання послуг з технічного забезпечення електричною енергією, проводилися в останній робочий день кожного місяця. Такими днями могли бути 28-31 число кожного місяця. До того ж, знімання показників по промисловому майданчику проводилося в період з 9-00 години до 13-00 години. Ці показники фіксувалися актами про фактичне використання електричної енергії і надавалися контрагентам для сплати.
Внаслідок вищезазначеного порядку зйому показників засобів обліку обсяги та вартість купованої у Постачальника та відпущеної електроенергії контрагентам- замовникам електричної енергії за календарний місяць відрізняються.
Отже, відхилення обсягів та вартості електроенергії між купівлею у Постачальника та відпуском контрагентам за однаковою ціною існує кожного місяця і пов`язано з технологічними причинами (в першу чергу відсутністю АСКОЕ у контрагентів - замовників (споживачів) електричної енергії), має різний знак і не може бути оцінено сумарно за рік.
АСКОЕ (Автоматизована система комерційного обліку електроенергії) - це комплексна система, призначена для обліку, контролю та управління споживаною електроенергією на промислових, комерційних, індустріальних та комунальних об`єктах. Головною метою АСКОЕ є точне вимірювання та фіксація споживаної електроенергії, а також забезпечення контролю за режимами споживання.
Окрім цього, АСКОЕ надає можливість передавати дані про споживану електроенергію компанії постачальнику електроенергії. Ця функція дозволяє забезпечити зворотний зв`язок між споживачами електроенергії та постачальниками. Дані про споживану електроенергію можуть надходити в режимі реального часу або періодично, що допомагає постачальникам здійснювати точний облік та ефективно розраховувати рахунки для своїх клієнтів.
Тобто, виникають розбіжності між даними регістрів бухгалтерського обліку та первинних документів щодо відображення загальної вартості придбання у постачальників електричної енергії та даними регістрів бухгалтерського обліку та первинних документів щодо відображення загальної вартості реалізації електричної енергії контрагентам - замовникам (споживачам) електричної енергії.
Зокрема, у 2021 році закуплено електроенергії у постачальника на суму 101 008 034,24 грн (з ПДВ); списано електроенергії з 281 рахунка на рахунок 949 в сумі 84 173 361,87 грн; реалізовано послуг з електроенергії на суму 111 945 117,52 грн (з ПДВ). Як наслідок, в підсумку розмір доходу становить 93 368 701,05 грн, інші витрати (949 рахунок) на суму 84 173 361,87 грн, інші витрати (рахунки 90, 92…98) на суму 7 636 011,42 грн та прибуток склав 1 559 327,76 грн.
У 2022 році закуплено електроенергії у постачальника на суму 101 991 560,00 грн (з ПДВ); списано електроенергії з 281 рахунка на рахунок 949 в сумі 84 992 966,67 грн; реалізовано послуг з електроенергії на суму 107 617 219,35 грн (з ПДВ). Як наслідок, в підсумку розмір доходу становить 89 629 674,96 грн, інші витрати (949 рахунок) на суму 84 992 966,67 грн, інші витрати (рахунки 90, 92…98) на суму 9 215 696,57 грн та збиток склав 4 578 988,28 грн.
Так, з наведених вище норм права вбачається, що облік доходів від надання послуг з реалізації електроенергії здійснюється виключно на підставі первинних документів, в яких відображається вартість реалізації електричної енергії контрагентам - замовникам (споживачам) електричної енергії і такий облік не може бути замінений даними регістрів бухгалтерського обліку закупленої електроенергії як товару у енергопостачальних компаній.
Отже, висновок відповідача про донарахування доходу у загальній сумі 2440561,00 грн. за 2022 рік та 492064 грн. за 2021 рік через те, що суми за актами надання послуг замовникам (споживачам) електроенергії повинні відповідати сумі закупівлі електроенергії як товару, є помилковим, оскільки не відповідає зазначеним вище нормативно-правовим актам та не враховує специфіку обліку електроенергії через розбіжності у часі при знятті показників лічильників, зміну тарифів на електроенергію та необхідність відображення доходів від надання послуг з реалізації електроенергії виключно на підставі первинних документів з такої реалізації.
Тобто, доводи апелянта щодо порушення позивачем в частині заниження податку на прибуток на загальну суму 527 873,00 грн. в тому числі за 2021 рік -88 572,00 грн., 2022 рік - 439 301,00 грн., є помилковими і як наслідок, податкове повідомлення - рішення від 14.02.2025 №00119720701 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкових повідомлень-рішень №00119770701, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 1 448 927,50 гривень, з яких основний платіж 1 159 142,00 гривень, штрафна санкція 289 785,50 гривень та №00119790701, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість у сумі 244 056,00 гривень, слід зазначити наступне. 
Так, апелянт наполягає, що порушення позивачем в частині не відображення у повному обсязі доходів з реалізації електроенергії за 2022 рік призвело до заниження податкових зобов`язань по операціях з реалізації електроенергії на 2440561 гривень, тобто позивачем було не відображено у складі податкових зобов`язань з ПДВ операції з реалізації електроенергії на загальну суму ПДВ 488112,00 гри, та, як наслідок, не виписано та не зареєстровано податкові накладні на відповідну суму.
Також, відповідач вказував, що відповідно до АІС «Аналітична система» встановлено наявність розбіжності між задекларованим податковим кредитом АТ "ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГЕТИК" та податковими зобов`язаннями ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" (код ЄДРПОУ 41916045), а саме за липень 2020 року в розмірі ПДВ 671030,48 гривень.
Відповідачем в акті зазначено, що відповідно до декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року (реєстраційний номер від 17.09.2020 № 9236009163) та додатку 5 до неї «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» (реєстраційний номер від 17.09.2020 № 9236009214) встановлено, що підприємством відображено ПДВ у складі податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" (код ЄДРПОУ 41916045) у сумі 671030,48 грн., в рядку «Період складання податкових накладних» зазначено - « 7.2020». Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" (код ЄДРПОУ 41916045) виписано та зареєстровано у липні 2020 року на покупця АТ "ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГЕТИК" лише одну податкову накладну. Дану податкову накладну підприємством АТ "ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГЕТИК" 4 відображено у складі податкового кредиту в декларації за липень 2020 року у сумі ПДВ 687 000,00 грн.
Отже, податковий орган зробив висновок про безпідставність відображення позивачем у складі податкового кредиту за серпень 2020 року суму ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" у сумі 671030,48 грн.
Проте, суд першої інстанції зробив висновок про помилковість цих висновків відповідача, з чим й погоджується суд апеляційної інстанції.
Разом з тим, колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції щодо податку на додану вартість на суму 488112,00 грн та штрафу на 244056,00 грн, з огляду на таке.
Так, протягом грудня 2022 року на підставі первинних документів, згідно даних бухгалтерського та податкового обліку було нарахування податкових зобов`язань з ПДВ і відображені у декларації з податку на додану вартість за грудень 2022 року у розмірі 1 841 153 гривень.
При цьому, чинне законодавство України не передбачає при донарахуванні доходу у загальній сумі 2 440 561,00 грн. автоматичного донарахування податкового зобов`язання з ПДВ в розмірі 488112,00 грн. та не передбачає виписку та реєстрацію податкової накладної на вказану суму.
Таким чином, є безпідставними висновки відповідача про не відображення позивачем податкового зобов`язання з ПДВ по операціях з реалізації електроенергії у сумі 488112,00 грн. та відсутність виписки та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкових накладних по зазначеній операції на загальну суму ПДВ 488112,00 грн.
Отже, висновок службових осіб, щодо заниження підприємством в грудні 2022 року податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 488112,0 грн. є помилковим, а відповідно є протиправними податкове повідомлення - рішення від 14.02.2025р. №00119770701 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в частині вказаної суми та податкове повідомлення - рішення від 14.02.2025р. №00119790701, яким застосовано штраф за відсутність виписки та реєстрації податкової накладної за платежем податок на додану вартість у сумі 244 056,00 гривень.
Щодо податку на додану вартість та податкового кредиту в розмірі 671 030,00 грн, колегія суддів встановлено наступне.
Підвтерджено, що в серпні 2020 року позивачем отримано від ТОВ «Київські енергетичні послуги» податкову накладну №1286 від 31.08.2020 з розміром податкового кредиту 682933,33 гривень, при цьому в Додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за серпень 2020 року допущено описку і помилково зазначено « 7 місяць» замість « 8 місяця» та задекларовано податковий кредит в розмірі « 671030,48» грн. замість « 682933,33» грн.
Тобто, зазначено розмір податкового кредиту на 11902, 85 грн. менше ніж в податковій накладній №1286 від 31.08.2020 року.
Сума ПДВ в розмірі 671030,48 грн. відповідає Акту №787/8/1 від 31.08.2020р. прийняття-передавання товарної продукції за серпень 2020р. від ТОВ «Київські енергетичні послуги» та помилково відображена в Додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за серпень 2020 року.
Отже, в Додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за серпень 2020 року правильно мала бути відображена сума податкового кредиту з ПДВ в розмірі 682933,33 грн., що відповідає податковій накладній №1286 від 31.08.2020 року та виписці банку за серпень 2020 року по розрахунках з ТОВ «Київські енергетичні послуги».
При цьому, вказана помилка (описка) в додатку №5 до декларації з ПДВ за серпень 2020 року жодним чином не вплинула на зменшення суми ПДВ за серпень 2020 року, тому висновок про порушення AT «ЕНЕРГЕТИЧНИЙ ЗАВОД «ЕНЕРГЕТИК» п. 44.1 ст. 44, п. 198.1 п. 198.6 ст. 198 ПК України є необґрунтованим, а податкове повідомлення - рішення від 14.02.2025 №00119770701 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в частині суми 671 030,00 грн підлягає скасуванню.
Таким чином, висновок суду є правильним, позивач надав належні та допустими докази на підвтердження своєї позиції (т.1 а.с.1- т.20 а.с.123). 
Згідно з частиною 2 статті 74 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірність спірних рішень, хоча такий обов`язок законодавством покладено на суб`єкта владних повноважень, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а доводи апелянта є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Щодо всіх інших доводів апелнта колегія суддів наголосушє, що враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Повний текст виготовлено 16.04.2026.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 р. – залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 р. у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова 

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина