ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року
м. Київ

справа № 759/15253/25
провадження № 61-15755св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючий - Крат В. І. 
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,

учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 , яка підписана представником Гаро Ганною Олександрівною , на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року у складі колегії суддів:Соколової В. В., Желепи О. В., Поліщук Н. В.,
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог та судових рішень суду першої інстанції
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
25 серпня 2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи в загальному порядку з повідомленням сторін.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін у справі відмовлено.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Гаро Г. О. про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 , через представника Гаро Г. О. , 26 вересня 2025 року подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просив скасувати ухвалуСвятошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким зупинити провадження у справі.
Короткий зміст оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва 
від 15 вересня 2025 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала. 
Апеляційний суд зазначив, що:
ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін у справі відмовлено;
не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 , через представника Гаро Г. О. , 26 вересня 2025 року подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції;
апеляційна скарга ОСОБА_2 подана ним безпосередньо до суду першої інстанції, а не як того вимагають норми законодавства до Київського апеляційного суду. Таким чином апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо її подано в інший спосіб, ніж до суду апеляційної інстанції.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У грудні 2025 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Гаро Г. О. , у якій просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва 
від 15 вересня 2025 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким зупинити провадження у справі.
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції вирішено питання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Шум Л.М. 
15 вересня 2025 року у м. Києві, за клопотанням ОСОБА_2 про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін. Тобто колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ досліджувалась ухвала про відмову у задоволенні клопотання про розгляд справи у загальному порядку з викликом сторін, яка не підлягає оскарженню, а щодо поданої апеляційної скарги на ухвалу про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі питання не розглядалось взагалі. Такі дії суду вкотре позбавляють відповідача отримати ефективний захист його порушених прав, зокрема реалізації принципу верховенства права та рівність сторін у змагальному процесі, що в свою чергу є однією з основних засад судочинства, закріплених Конституцією України.
У березні 2026 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_4 , подала до Верховного Суду клопотання, у якому просила визнати дії відповідача зловживанням процесуальними правами, застосувати заходи процесуального примусу, шляхом стягнення штрафу з відповідача та вирішити питання про залишення без розгляду або повернення касаційної скарги.
Клопотання обґрунтоване тим, що адвокат Гаро Г.О., діючи в інтересах відповідача, діє недобросовісно і зловживає процесуальними правами з метою затягування справи в суді апеляційної інстанції, оскільки 11 грудня 2025 року Святошинським районним судом м. Києва винесено рішення у справі про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу. На виконання ухвали Верховного Суду від 18 грудня 2025 року указані недоліки було усунуто.
Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка підписана представником Гаро Г. О. , на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року уцій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року поновлено  ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду 
від 20 жовтня 2025 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу із суду першої інстанції. 
У лютому 2026 року матеріали справи № 759/15253/25 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 21 січня 2026 року зазначено, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Позиція Верховного Суду
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Європейський суд з прав людини вказав, що неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків цивільного характеру буде остаточно вирішено (BALATSKYY v. UKRAINE, № 34786/03, § 30, ЄСПЛ, від 25 жовтня 2007 року). Також Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (SHULGA v. UKRAINE, № 16652/04, § 28, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (MUSIYENKO v. UKRAINE, № 26976/06, § 24, ЄСПЛ, від 20 січня 2011 року).
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).
Апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо: скаргу подано в інший спосіб, ніж до суду апеляційної інстанції; скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (частини перша, друга, п`ята статті 357 ЦПК України).
У справі, що переглядається:
ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Гаро Г. О. про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини залишено без задоволення;
не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 , через представника Гаро Г. О. , 26 вересня 2025 року подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким зупинити провадження у справі;
повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 апеляційний суд зазначив, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін у справі відмовлено; не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 , через представника Гаро Г. О. , 26 вересня 2025 року подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції;
за таких обставин апеляційний суд не розглянув скаргу ОСОБА_2 , яка була подана на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала апеляційного суду частково постановлена без дотримання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Враховуючи результати розгляду скарги, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яке подане представником ОСОБА_4, про зловживанням процесуальними правами слід відмовити.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_4 , про зловживанням процесуальними правами відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником Гаго Ганною Олександрівною , задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції ухвала Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В. І. Крат
Судді: Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко