ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
13 березня 2026 року 	Справа № 280/8568/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд 
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 09.07.2022 року по 29.08.2025 року включно;
стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 09.07.2022 року по 18.07.2022 року у сумі 9916,63 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 163 копійки та за період з 19.07.2022 року по 29.08.2025 року у сумі 89057,15 (вісімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят сім) гривень 15 копійок. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду (суддя Семененко М.О.) від 06.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів від дня одержання відповідної ухвали суду, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в сумі 968,96 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду (суддя Семененко М.О.) від 13 жовтня 2025 року по справі №280/8568/25 відкрито спрощене провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 докази по справі, а саме: довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням з військової служби; копію платіжного документу на підтвердження виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.07.2020 по 08.07.2022 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі №280/10357/24; довідку про загальний розмір виплачених ОСОБА_1 коштів при проведенні розрахунку при звільненні з 08.07.2022 (із розділенням таких сум на складові: заробітна плата, компенсація відпустки, вихідна допомога, тощо).
Розпорядженням керівника апарату суду від 17.12.2025 №91 призначено повторний автоматизований розподіл справи №280/8568/25, у зв`язку із припиненням виконання суддею Семененко М.О. повноважень судді Запорізького окружного адміністративного суду у зв`язку з призначенням на посаду судді Другого апеляційного адміністративного суду Указом Президента України від 13.12.2025 №949/2025 «Про обрання суддів».
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Черновій Ж.М.
Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №280/8568/25, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/10357/24 відповідач 29.08.2025 виплатив позивачу грошове забезпечення в сумі 9950,00 грн. Таким чином повідомленням про надходження коштів підтверджено факт несвоєчасного остаточного розрахунку з позивачем при звільненні. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не проведення з нею своєчасного повного розрахунку при звільненні протиправною, у зв`язку з чим звернулась до суду. Просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач була виключена із списків військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 09.07.2022 року. На часткове виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 280/10357/24, Відповідач 28 серпня 2025 року нарахував та виплатив Позивачу грошове забезпечення із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного календарного року за період з 18 липня 2020 року по 08 липня 2022 року, в розмірі 10000,00 грн. Вказує, що в позивача безпосередньо після звільнення не виникло зауважень щодо нарахованих і виплачених їй сум. З вимогами про виплату їй грошового забезпечення із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного календарного року за період з 18 липня 2020 року по 08 липня 2022 року позивач звернулась до суду лише у листопаді 2024 року. Таким чином, здійснений відповідачем розрахунок і виплачені позивачу при звільненні суми не були спірними на момент звільнення і протягом подальших двох років позивач не здійснював жодних дій, спрямованих на перерахунок та виплату грошового забезпечення. Отже, викладені обставини свідчать, що при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні сум був відсутній спір щодо їх розміру, спір щодо виплати грошового забезпечення при звільненні виник більш ніж через два роки після звільнення позивача, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах не настало передбачених у частині другій статті 117 КЗпП України умов для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідач як боржник та особа, яка може понести відповідальність за несвоєчасний розрахунок, безпосередньо після перегляду справи апеляційною інстанцією вчинила дії щодо замовлення даних коштів через розпорядника бюджетних коштів вищого рівня і здійснила виплату 28.09.2025 року, відразу після їх надходження на казначейський рахунок військової частини, тобто безпосередньо після того, як сума перестала бути спірною, таким чином, вина Відповідача у затримці виплати відсутня, що виключає відповідальність роботодавця у межах статей 116, 117 Кодексу законів про працю України. Станом на час пред`явлення до суду позову та станом на час судового розгляду цієї справи, остаточного розрахунку із Позивачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 280/10357/24 ще не проведено, у зв`язку із відсутністю відповідних бюджетних призначень згідно поданої військовою частиною заявки. Вважає, що заявлені Позивачем вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є передчасними і задоволенню не підлягають. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив зазначено, що позивач після звільнення та виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , яке відбулось 08.07.2022 також проходив військову службу по мобілізації з 02.09.2022 по 03.06.2023 у військовій частині НОМЕР_2 . Крім того, у період з 04.06.2023 по 10.09.2024 року включно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , а у період з 11.09.2024 по сьогодні у військовій частині НОМЕР_4 . Оскільки позивач перебуває на військовій службі під час воєнного стану, просить суд врахувати вказані відомості під час вирішення даної справи. Окрім того, протягом проходження військової служби позивач приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, підтвердженням чого слугує довідки про безпосередню участь від 25.10.2025 року № 0365/137, від 27.10.2025 № 4759, від 23.10.2025 № 1208. Вказане також є доказом поважності обставин, які заважали позивачу реалізувати своє право на стягнення недоотриманих сум грошового забезпечення у відносинах з відповідачем.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом установлено наступне.
Судом установлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частинм НОМЕР_1 від 08.07.2022 №44 ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 08.07.2022.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року по справі №280/10357/24, яке набрало законної сили 15 травня 2025 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18 липня 2020 року по 08 липня 2022 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, та компенсації невикористаної щорічної основної та додаткових відпусток за 2018-2022 роки, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44. 
На виконання вказаного рішення 29 серпня 2025 року позивач отримала доплату в розмірі 9950,00 грн.
Позивач, вважаючи наявним у неї права на отримання середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку, звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до статті першої Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Так, ст. 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
В силу норми ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року по справі №280/10357/24, яке набрало законної сили 15 травня 2025 року, позивач 29 серпня 2025 року отримала доплату в розмірі 9950,00 грн.
За приписами ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Водночас питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців із військової служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства.
У той же час такі питання врегульовані КЗпП України.
Ураховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, Верховний Суд, зокрема у постановах від 20.01.2021 у справі № 200/4185/20-а, від 31.03.2021 у справі № 340/970/20, від 24.06.2021 у справі № 480/2577/20, дійшов висновку про можливість застосування норм ст.ст. 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.
Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.
Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.
Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Закріплені у статтях 116, 117 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 31 жовтня 2019 року (справа № 825/598/17).
При цьому, суд звертає увагу на те, що аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2020 року (справа № 806/305/17).
В той же час для пропорційного обрахунку розміру середнього заробітку необхідно встановити розмір усіх належних звільненому працівникові сум, що є необхідним для пропорційного розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 640/17872/19.
Таким чином, суд зазначає, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак стягнення такого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є можливим за наявності двох умов, а саме - факту невиплати належних працівникові сум при звільненні та факту проведення з працівником остаточного розрахунку.
Судом установлено, що станом на час пред`явлення до суду позову та станом на час судового розгляду цієї справи, остаточного розрахунку із позивачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі № 280/10357/24 ще не проведено, у зв`язку із відсутністю відповідних бюджетних призначень згідно поданої військовою частиною заявки. 
Так, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року зяву зпредставника позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частині НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_5 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 у строк 30 днів з дня отримання копії ухвали подати до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 року у справі №280/10357/24 з підтверджуючими доказами про його виконання.
В ухвалі від 26 лютого 2026 року по справі №280/10357/24 суд дійшов висновку, що поданий відповідачем звіт свідчить про здійснення перерахунку грошового забезпечення на виконання рішення суду, проте, як повідомлено відповідачем, виплата перерахованого грошового забезпечення буде здійснена після надходження коштів з держаного бюджету на підставі поданих заявок. З урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на теперішній час суду не надано доказів щодо повного відновлення порушеного права позивача. У прийнятті звіту військової частині НОМЕР_1 про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі №280/10357/24 – відмовлено. Встановлено військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі №280/10357/24. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати Запорізькому окружному адміністративному суду звіт про виконання рішення у справі №280/10357/24 протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали суду.
Крім того судом установлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року по справі №280/10417/24 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2018, 2019, 2022 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням 30000,00 грн. додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Станом на момент вирішення даної справи по суті перерахунок не здійснено, а рішення суду по справі №280/10417/24 не набрало законної сили.
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що 29.08.2025 із позивачем не було проведено остаточного розрахунку.
Враховуючи відсутність факту проведення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні, суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні, а тому вимоги задоволенню не підлягають.
Суд зауважує, що позивач не позбавлена можливості захистити своє порушене право шляхом подання відповідного позову до адміністративного суду після проведення відповідачем з нею остаточного розрахунку при звільненні.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У відповідності до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 78, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправної бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова