Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.02.2026  	Справа №607/15178/25 Провадження №2/607/407/2026	

місто Тернопіль
 
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Герчаківської О.Я.,
за участі секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В :
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» (далі – ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС», позивач) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № КК/56310 в розмірі 73 666,76 грн, з яких: 12 755,34 грн – строкове тіло; 15 908,84 грн - прострочене тіло; 18 257,32 грн – прострочені відсотки; 26 745,26 грн - строкові відсотки, а також понесених судових витрат.
В обґрунтування вказаного позову ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» зазначило, що ОСОБА_1 було укладено з АТ «Кредобанк» Кредитний договір № KK/56310. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08 листопада 2023 року заборгованість за Кредитним договором складала 46 921,50 грн, в тому числі строкове тіло - 12 755,34 грн, прострочене тіло - 15 908,84 грн, строкові відсотки - 0 грн, прострочені відсотки - 18 257,32 грн. 
Згідно пунктів 4.1., 4.2 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 36,00%. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою, визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. 
За період з 09 листопада 2023 року по 31 травня 2025 року на суму заборгованості, відповідно до умов Кредитного договору нараховано відсотки за користування кредитом, зокрема станом на 31 травня 2025 року – 26 745,26 грн. Загалом сума заборгованості за Кредитним договором складає 73 666,76 грн.
08 листопада 2023 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» на підставі договору факторингу. Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. 
12 грудня 2024 року рішенням № 12/12/24-1 учасника ТзОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» змінено найменування товариства на ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС».
У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № КК/56310 в розмірі 73 666,76 грн.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
09 січня 2026 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» про долучення доказів, а саме: виписки по особовому рахунку, наданої ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» первісним кредитором на підтвердження отримання боржником кредитних коштів.
09 лютого 2026 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» про долучення доказів, а саме: договір факторингу.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без повідомлення учасників.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
14 січня 2021 року ОСОБА_1 заповнив Анкету-Заяву № 56310 на отримання ліміту по кредитній картці, у якій зазначив свої персональні дані, а також бажану суму кредиту 28 620,00 грн, строк надання кредитного ліміту 36 місяців.
14 січня 2021 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Додаток про відкриття кредитної лінії № КК/56310 від 14 січня 2021 року до Заяви-Договору № 26202021448664/980/РКО від 17 листопада 2020 року, відповідно до умов якого відповідачу було встановлено кредитну лінію, в межах якої йому надано грошові кошти, відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені цим Додатками, Правилами та Тарифами.
За умовами договору максимальний ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн, термін кредитної лінії до 13 січня 2024 року (включно), процентна ставка фіксована. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 55.10 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника 247 383,33 грн.
Відповідно до п. 1.3.2.7.3 кредитного договору клієнт зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у п. 1.3.2.2 цього додатку або впродовж строку, передбаченого у п. 1.3.2.7.5 цього додатку.
Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по особовим рахункам з 14 січня 2021 року по 07 листопада 2023 року, сформованою 07 січня 2026 року АТ «КРЕДОБАНК», номер основного рахунку № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, користувався ними та частково погашав заборгованість за кредитним договором. 
08 листопада 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу із відступлення грошової вимоги за кредитним договором та прав за забезпечувальним договором.
Згідно з додатком № 1 до договору факторингу АТ «Кредобанк» відступило ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №КК/56310 від 14 січня 2021 року у загальному розмірі 46 921,50 грн.
12 грудня 2024 року рішенням № 12/12/24-1 змінено найменування ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС».
Як зазначено у розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс», на 31 травня 2025 року ОСОБА_1 мав заборгованість за кредитним договором станом на 08 листопада 2023 року у розмірі 46 921,50 грн, з яких: 12 755,34 грн - заборгованість за тілом кредиту строкова, 15 908,84 грн - заборгованість за тілом кредиту прострочена; 18 257,32 грн - заборгованість за відсотками. Станом на 28 лютого 2025 року відповідач має заборгованість у розмірі 46 921,50 грн, 26 745,26 грн - сума нарахованих відсотків за період з 09 листопада 2023 року по 31 травня 2025 року.
27 червня 2025 року позивачем було направлено на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора.
Водночас ОСОБА_1 заборгованості не погасив, внаслідок чого ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» звернулось до суду з цим позовом.
Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), у редакції на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК україни).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК України).
За змістом частин 1-2 статті 1056–1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд, проаналізував зміст спірних правовідносин та встановив, що 14 січня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № КК/56310 у письмовій формі. При цьому відповідач заповнив Анкету-заяву та Додаток про відкриття кредитної лінії, погодився на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив сплату процентів, у визначеному сторонами розмірі.
Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС», як набувача права вимоги до цього боржника, на підставі Договору факторингу від 08 листопада 2023 року.
Про виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем свідчить та обставина, що кошти, передбачені Договорами – тіло кредиту, надійшли в розпорядження ОСОБА_1 на належний йому банківський рахунок і позичальник тим самим не заперечував умов договору та не надав доказів на спростування факту отримання ним кредитних коштів.
Відповідно до основних засад цивільного судочинства - змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, в якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № КК/56310 від 14 січня 2021 року станом на 08 листопада 2023 року у розмірі: 12 755,34 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 908,84 грн - заборгованість за тілом кредиту прострочена; 18 257,32 грн заборгованість за відсотками прострочена, а всього у розмірі 46 921,50 грн, так як в судовому засіданні встановлено, що виникла заборгованість має місце внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором кредитної лінії у межах строку, який сторони погодили, яка в добровільному порядку боржником не погашена.
Водночас позивачем після відступлення права вимоги, відповідно до умов Кредитного договору, нараховано відсотки за користування кредитом за період з 09 листопада 2023 року по 28 лютого 2025 року на суму заборгованості, зокрема станом на 28 лютого 2025 року у розмірі 26 745,26 грн.
Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово ( у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16) звертала увагу на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Подібний за змістом висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.
Сторонами при укладанні договору були визначені усі істотні умови договору, зокрема строк (термін) кредитування, а саме терміном дo 13 січня 2024 poку.
Таким чином, позивачем правомірно нараховані проценти за неналежне виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором за період з 09 листопада 2023 року по 13 січня 2024 року. 
Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за період з 14 січня 2024 по 31 травня 2025 року не підлягають задоволенню, оскільки нараховані після закінчення терміну, зазначеного в кредитному договорі (13 січня 2024 року), а право позичальника нараховувати проценти після 13 січня 2024 року припинилося.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно платіжної інструкції № 327 від 02 липня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1 542,93 грн (46 921,50 * 2 422,40 : 73 666,76), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача (ст. 141 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
Судові витрати позивача на оплату послуг адвоката підтверджуються наявним в матеріалах справи договором про надання правничої допомоги № 24/01/25 від 24 січня 2025 року, відповідно до п. 4.5 договору сторони погодили вартість гонорару адвоката за одну годину роботи у розмірі 2000,00 грн; актом наданих послуг № 1 до договору про надання правничої допомоги № 24/01/25 від 24 січня 2025 року, де вартість наданої адвокатом послуги клієнту становить 6 000,00 грн.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 вказаного Кодексу), тобто, коли у сторони виникло зобов`язання за умовами договору з оплати адвокатських послуг.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу адвокату Альховській І. Б. у розмірі 6 000,00 грн є обґрунтованими, клопотання про їх зменшення відповідач не подавав, а відтак вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу у сумі 3 821,66 грн (46 921,50 * 6 000,00 : 73 666,76), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. 
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № КК/56310 в розмірі 46 921 (сорок шість тисяч дев`ятсот двадцять одну),50 грн, з яких: 12 755 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять),34 грн – строкове тіло; 15 908 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісім),84 грн - прострочене тіло; 18 257 (вісімнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім),32 грн – прострочені відсотки.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» 1 542 (одна тисяча п`ятсот сорок дві),93 грн сплаченого судового збору та 3 821 (три тисячі вісімсот двадцять одну),66 грн витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІЛІУМ-ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 43231894, адреса місцезнаходження: вул. Академіка Лазаренка Є, буд. 4, кабінет 4, м. Львів, 79026.
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя        О.Я. Герчаківська