ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12006/22 Суддя (судді) першої інстанції: С.В. Кисіль

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Дитячого спеціалізованого санаторія «Ялинка» Територіального медичного об`єднання «Санаторного лікування» у м. Києві до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна податкова служба України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Строй Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дамрембуд» про визнання протиправним скасування акту перевірки в частині, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В:
Дитячий спеціалізований санаторій «Ялинка» Територіального медичного об`єднання «Санаторного лікування» у м. Києві звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна податкова служба України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Строй Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дамрембуд», в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 акту про результати позапланової виїзної перевірки ДСС «Ялинка» від 06 січня 2022 року №238/Ж5/26-15-07-03-02-21, а саме: «підпунктів 133.4.2, 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (із змінами та доповненнями) встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток всього у розмірі 115245,00 грн, у тому числі по періодам: за 2018 рік на суму 13698,00 грн, за 2019 рік на суму 33373,00 грн, за 2020 рік на суму 68174,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 6836/26-15-07-03-02-25 від 11 лютого 2022 року ГУ ДПС у м. Києві, яким визначено суму грошового зобов`язання, саме за податковими зобов`язаннями (в сторону збільшення), яка склала 115 245,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 11 768,00 грн.
Позов мотивовано тим, що оскаржувані пункт акту документальної перевірки і податкове повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки факт здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «БК «Строй Сервіс» і ТОВ «Дамрембуд» підтверджується первинними документами. Позивач вважає необґрунтованими посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, як критерій оцінки реальності господарських операцій. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 11 лютого 2022 року № 6836/26-15-07-03-02-25. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та підлягає скасуванню оскільки під час розгляду справи суд неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.
В своїх обґрунтуваннях апелянт зазначає, що контролюючим органом досліджено надані до перевірки документи, податкову інформацію та встановлено: «розрив» ланцюга постачання товару за 2018 рік у контрагента-постачальника ТОВ «Дамрембуд», що свідчить лише про документальне оформлення операцій з придбання та поставки товарів (послуг); відсутність реального придбання робіт (послуг), матеріалів ТОВ «БК «Строй Сервіс», його подальшу реалізацію; відсутність на балансі ТОВ «Дамрембуд», ТОВ «БК «Строй Сервіс» основних засобів, виробничих запасів; відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень орендодавця); відсутність інформації про транспортування та надання в оренду транспортних засобів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні); наявність інформації щодо кримінального провадження; первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів між Дитячим спеціалізованим санаторієм «Ялинка» Територіального медичного об`єднання «Санаторного лікування» у м. Києві та ТОВ «Дамрембуд», ТОВ «БК «Строй Сервіс».
Перевіркою встановлено неподання повідомлення ф.№20 - ОПП за 2017.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2025 та від 28.10.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на підставі наказів ГУ ДПС у м. Києві від 08 грудня 2021 року № 9845-п і від 20 грудня 2021 року № 10155-п, у зв`язку з надходженням відомостей від державного реєстратора про внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи щодо припинення діяльності ДСС «Ялинка» від 12 жовтня 2021 року № 1000691270010026484, шляхом приєднання до КМП «Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня», уповноваженими особами відповідача проведена позапланова виїзна документальна перевірка ДСС «Ялинка» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2017 року по 29 грудня 2021 року, валютного законодавства за період з 01 січня 2017 року по 29 грудня 2021 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 29 грудня 2021 року та іншого законодавства за відповідний період, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, за результатом якої було складено акт від 06 січня 2022 року № 238/Ж5/26-15-07-03-02-21.
Відповідно до наведеного акту, уповноваженими особами відповідача встановлені наступні порушення:
- підпунктів 133.4.2, 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток всього у розмірі 115245,00 грн, у тому числі по періодам: за 2018 рік на суму 13698,00 грн, за 2019 рік на суму 33373,00 грн, за 2020 рік на суму 68174,00 грн;
- пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, пунктів 8.4, 8.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 щодо неподання повідомленню про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через, які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП за серпень 2017 року;
- пункту 46,1 статті 46, підпункту 47.1.1 пункту 47.1 статті 47, статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту 176.2 статті 176 з урахуванням пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, пунктів 1.2, 3.3. Наказу Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року за № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», щодо подання недостовірних даних про отримувача доходів у звіті за ф. 1-ДФ за 1, 2, 3, 4 кв. 2017 року, 1, 2 кв. 2018 року, 2, 3 кв. 2019 року;
- частини другої статті 6 розділу II Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пункту 1 розділу III Наказу Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо су нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо несвоєчасного подання звіту за серпень 2019;
- пункту 1 частини другої статті 6, пункту 1 частини першої статті 7 і пункту 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено зобов`язання по сплаті єдиного внеску за червень 2016 року на суму 207036,05 грн.
На підставі вказаних висновків, 11 лютого 2022 року ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №6836/26-15-07-03-02-25, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств у розмірі 115245,00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 11768,00 грн.
Не погодившись з правомірністю прийняття пункту 1 акту про результати позапланової виїзної перевірки ДСС «Ялинка» від 06 січня 2022 року № 238/Ж5/26-15-07-03-02-21 та зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем, з урахуванням положень частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що свідчить про його протиправність та необхідність скасування. 
Суд прийняв рішення позовні вимоги задовольнити частково шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 6836/26-15-07-03-02-25 від 11 лютого 2022 року, а провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 1 акту про результати позапланової виїзної перевірки ДСС «Ялинка» від 06 січня 2022 року № 238/Ж5/26-15-07-03-02-21 закрити, оскільки пункт 1 акту про результати позапланової виїзної перевірки сам по собі не має впливу на права та обов`язки позивача та не порушує його прав. 
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно п.п.133.4.1. п.133.4 статті 133 Податкового кодексу України неприбутковим підприємством, установою та організацією для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам:
утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації;
установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників у розумінні Цивільного кодексу України), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених підпунктом 133.4.2 цього пункту;
установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду, іншим юридичним особам, що здійснюють недержавне пенсійне забезпечення відповідно до закону (для недержавних пенсійних фондів), або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення). Положення цього абзацу не поширюється на об`єднання та асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, та житлово-будівельні кооперативи;
внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій.
Відповідно до п.п.133.4.2. п.133.4 статті 133 Податкового кодексу України доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.
Підпунктом 133.4.4. пункту 133.4 статті Встановлення контролюючим органом відповідно до норм цього Кодексу факту використання неприбутковою організацією доходів (прибутків) для цілей інших, ніж передбачені підпунктом 133.4.2 цього пункту, є підставою для виключення такої організації з Реєстру неприбуткових установ та організацій і нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, штрафних санкцій і пені відповідно до норм цього Кодексу. Податкові зобов`язання, штрафні санкції і пеня нараховуються, починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення.
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає П(С)БО 15 «Дохід».
Відповідно до пункту 5 П(С)БО 15 «Дохід», дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Згідно із пунктом 6 П(С)БО 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Пункт 7 П(С)БО 16 «Витрати» визначає, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.
Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «БК «Строй Сервіс», колегія суддів зазначає таке. 
Так, між позивачем і ТОВ «БК «Строй Сервіс» укладено договір від 29 травня 2019 року № 66, відповідно до якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт з поточного ремонту кімнат гігієни у спальному корпусі на 240 місць дитячого спеціалізованого санаторію «Ялинка» за адресою: 04075, м. Київ, Оболонський район, Пуща-Водиця, вул. 7-ма лінія.
На підтвердження реальності наведеної господарської операції, позивачем до суду подані копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 11 липня 2019 року, акт приймання виконаних будівельних робіт від 11 липня 2019 року, акт здачі-приймання виконаних робіт від 11 липня 2019 року.
Розрахунок за виконані роботи здійснювався в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 11 липня 2019 року № 1062, що також відображено в акті документальної перевірки.
Також, між позивачем і ТОВ «БК «Строй Сервіс» укладено договір на виконання робіт по поточному ремонту об`єкту комунальної власності міста Києва від 20 березня 2020 року № 53, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт з поточного ремонту.
На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду подані копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 01 червня 2020 року, акт приймання виконаних будівельних робіт від 01 червня 2020 року № 2, акт здачі приймання виконаних робіт від 01 червня 2020 року № 2.
Розрахунок за виконані роботи здійснювався в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 11 червня 2020 року № 635, від 16 квітня 2020 року № 558, від 23 квітня 2020 року № 565, що також відображено в акті документальної перевірки.
Також, між позивачем і ТОВ «БК «Строй Сервіс» укладено договір на виконання робіт по поточному ремонту об`єкту комунальної власності міста Києва від 21 травня 2020 року № 46, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання поточного ремонту вхідних груп спального корпусу на 120 місць дитячого спеціалізований санаторій «Ялинка» за адресою: м. Київ, Пуща-Водиця, 7-ма ліній.
На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду подані копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 25 березня 2020 року.
Розрахунок за виконані роботи здійснювався в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 25 березня 2020 року № 516, що також відображено в акті документальної перевірки.
Виходячи із зазначеного, суд дійшов висновку, що господарські операції позивача з ТОВ «БК «Строй Сервіс» підтверджені належним чином оформленими документами.
Згаданими документами підтверджується реальне понесення позивачем витрат - сплата коштів за надані послуги.
Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Дамрембуд», колегія суддів зазначає таке. 
Між позивачем і ТОВ «Дамрембуд» укладено договір від 21 травня 2018 року № 96 про здійснення капітального ремонту зовнішніх та внутрішніх інженерних мереж (внутрішніх інженерних робіт гарячого водопостачання спального корпусу на 120 місць дитячого спеціалізованого санаторію «Ялинка».
На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 01 жовтня 2018 року, акт приймання виконаних будівельних робіт від 01 жовтня 2018 року, акт здачі-приймання виконаних робіт від 01 жовтня 2018 року.
Розрахунок за виконані роботи здійснювався в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 05 жовтня 2018 року № 3, що також відображено в акті документальної перевірки.
Як слідує з матеріалів справи, договори з контрагентами - ТОВ «БК «Строй Сервіс» та ТОВ «Дамрембуд» укладені в порядку, передбаченому Законом України «Про публічні закупівлі».
В матеріалах справи відсутні висновки органу державного фінансового контролю про результати моніторингу процедур закупівлі, складених за результатами моніторингу процедур закупівлі, про встановлення порушень законодавства у сфері публічних закупівель.
Обставини, що догори щодо надання послуг/робіт з контрагентами виконані в повному обсязі, свідчать акти виконаних робіт КБ-2в, КБ-3, які надані при перевірці.
Щодо відсутності фізичних можливостей та недостатності трудових ресурсів ТОВ «БК «Строй Сервіс» та ТОВ «Дамрембуд», суд зазначає, що перевірку даних товариств відповідачем не здійснено та не встановлено, чи укладалися даним товариством цивільно-правові договори.
Саме по собі лише відсутність у контрагентів платника податків основних засобів, матеріальних та трудових ресурсів для виконання спірних господарських операцій; лише певні недоліки в оформленні первинних документів - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.09.2023 № 640/20596/18.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, спірні документи містять всі обов`язкові реквізити, що передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у розумінні вказаного Закону є первинними і такими, що у повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, фактичний рух активів та зміни у майновому стані позивача.
При цьому, контролюючий орган, ні у акті перевірки від 06.01.2022 №238/Ж5/26-15-07-03-02-21, ні під час розгляду справи не вказав на жоден недолік форми, змісту або походження первинних документів позивача та його контрагентів, який би свідчив про їх фіктивність.
Матеріали справи містять підтвердження фактичного виконання сторонами договірних зобов`язань, тобто доказів вчинення певних дій у ході виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт з поточного ремонту приміщень Дитячого спеціалізованого санаторія «Ялинка», завершальних будівельних робіт, а контролюючим органом не доведена невідповідність (розбіжність) кількісних або вартісних показників у первинних документах, наданих позивачем.
Крім того, судом встановлено, що відповідач, провівши позапланову виїзну документальну перевірку, жодних актів про виявлені порушення не складав та не довів належним чином наявність будь-яких порушень.
Щодо доводів апелянта про те, що у контрагентів згідно з інформацією, що міститься в ІС «Єдиний реєстр податкових накладних» відсутнє придбання матеріалів, робіт (послуг) у контрагентів-постачальників, в тому числі трубопроводів водопостачання з труб поліетиленових напірних, колегія суддів зазначає таке.
Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій, які зроблені виключно на підставі аналізу баз даних АІС «Податковий блок» та податкової інформації щодо контрагентів платника податків, є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу, як етапу контрольно-перевірочної роботи, не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства й аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Аналогічно податкова інформація щодо контрагентів суб`єкта господарювання у ланцюгах постачання носить інформативний характер та не є безперечним свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку. Без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.08.2023 у справі №804/5530/16, від 16.03.2023 №821/3484/14, від 26.01.2023 №280/5647/19, від 01.02.2023 №380/9660/21, від 12.01.2023 №640/7945/20.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в акті перевірки від 06.01.2022 №238/Ж5/26-15-07-03-02-21, відповідач визнає, що станом на дату складання акта перевірки, облікова кількість штатних працівників ТОВ «Дамрембуд» складає 11 осіб; перебуває на системі оподаткування.
При цьому, відсутність ресурсів у контрагентів позивача не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати у постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі № 804/4787/16.
Так, відсутність основних засобів у контрагента позивача, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентами платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентами, не є свідченням відсутності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.
Податковий орган не надав пояснень стосовно того, яка кількість працюючих осіб, матеріальних ресурсів достатня для таких видів діяльності, за якими здійснено господарські операції між позивачем та його контрагентом.
Контролюючий орган у акті перевірки від 06.01.2022 №238/Ж5/26-15-07-03-02-21 не досліджував питання залучення ТОВ «Дамрембуд» та ТОВ «БК «Строй Сервіс» субпідрядників, укладення договорів цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу для виконання робіт на користь позивача.
Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак, якщо останній не виконав свого обов`язку передбаченого податковим законодавством або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-замовника права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.07.2024 у справі №320/4632/23.
Колегія суддів зазначає, що жодна норма законодавства не містить такого обов`язку, як «бути обізнаним про джерело походження товару в ланці постачання» і не передбачає виникнення у платника податків додаткового обов`язку з контролю за дотриманням контрагентами постачальника правил оподаткування. Позивач не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на контролюючий орган, а тому не може володіти інформацією щодо виконання податкових зобов`язань та дотримання податкової дисципліни іншими особами.
Щодо посилання апелянта на наявність кримінального провадження відносно контрагента позивача (ТОВ «Дамрембуд»), то колегія суддів зазначає таке.
За правилами частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Разом з тим, всупереч вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, контролюючим органом на підтвердження нереальності господарських операцій позивача з його контрагентами будь-яких вироків суду надано не було.
Як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 травня 2024 року у справі № 826/9244/16, «…лише вирок суду у кримінальній справі, який набрав законної сили, може встановлювати факти, що впливають на визначення податкових зобов`язань, і можуть бути використані податковим органом при наданні оцінки фінансово-господарським операціям платників податків. Протокол допиту свідка у кримінальній справі, по якій немає обвинувального вироку, не може впливати на визначення податкових зобов`язань, що, зокрема, слідує із системного аналізу положень Податкового кодексу України. Правову оцінку свідченням свідка, які викладені у протоколі допиту свідка, має давати суд в порядку кримінального судочинства, а не податковий орган у своїх актах. За таких обставин, протокол допиту свідків, на які податковий орган посилається в акті перевірки, не є належними доказами, які свідчить про допущення порушень позивачем при формуванні даних податкового обліку».
В контексті наведеного, колегія суддів також зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 зазначила, що суб`єкт господарювання з ознаками фіктивності є правосуб`єктним, незважаючи на дефекти при його створенні чи мету діяльності.
У цій постанові Велика Палата підтвердила вже сформовану Верховним Судом правову позицію, яка зводиться до того, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Таким чином, посилання відповідача на наявність кримінальних проваджень щодо ТОВ «Дамрембуд» є необґрунтованим.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарські операції між позивачем та його контрагентами документально підтверджені та фактично здійснені, а відповідач не надав доказів, які б визначали відсутність у позивача відповідних первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, невідповідність господарських операцій цілям та завданням діяльності позивача, які б окремо або в сукупності вказували на те, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Доводам апелянта в частині не подання позивачем повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, щодо подання недостовірних даних про отримувача доходів у звіті за ф.1-ДФ, щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також щодо несвоєчасного подання звіту за серпень 2019 року та заниження зобов`язання по сплаті єдиного внеску, колегія судді не надає оцінку, оскільки із наданого до суду розрахунку штрафних (фінансових) санкцій вбачається, що контролюючим органом за зазначені вищевказані порушення не визначено суми донарахованого зобов`язання. Вказаний розрахунок здійснено лише щодо податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності за періоди 2018-2020 роки, що становить 115 245,00 грн - сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннми та 11 768,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.28).
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені відповідачем в акті перевірки висновки про порушення позивачем податкового законодавства є необґрунтованими, як наслідок, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, що ґрунтується на зазначених висновках акта перевірки, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі №640/12006/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова