ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року	справа № 380/23277/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 у неврахуванні участі позивача у виконанні бойових завдань на території Юнаківської територіальної громади Сумського району, Сумської області із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в складі 2-го батальйону військової частини НОМЕР_2 в період часу з 30.07.2025 по 16.08.2025;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , щодо ненарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 01 липня 2025 року по 29 липня 2025 року в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , щодо ненарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 30 липня 2025 року по 16 серпня 2025 року в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 врахувати участь позивача у виконанні бойових завдань на території Юнаківської територіальної громади Сумського району, Сумської області із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в складі 2-го батальйону військової частини НОМЕР_2 в період часу з 30.07.2025 по 16.08.2025, про що надати позивачу відповідну Довідку;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 01 липня 2025 року по 29 липня 2024 року та з 30 липня 2025 року по 16 серпня 2025 року в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (далі – позивач) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 (правонаступник — військова частина НОМЕР_2 ) на посаді командира стрілецького відділення. З 30.07.2025 призначений на посаду штаб-сержанта 3 категорії групи цивільно-військового співробітництва штабу НОМЕР_5 батальйону військової частини НОМЕР_2 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №233 від 16.08.2025 звільнений у запас за сімейними обставинами та виключений зі списків особового складу і всіх видів забезпечення. Вказує про те, що у період з 30.06.2025 по 29.07.2025 у складі військової частини НОМЕР_4 , а також з 30.07.2025 по 16.08.2025 у складі 2 батальйону військової частини НОМЕР_2 брав безпосередню участь у виконанні бойових завдань у районах ведення активних бойових дій на території Сумської області, що підтверджується відповідними довідками. Водночас відповідачем не враховано період участі у бойових діях з 30.07.2025 по 16.08.2025 та не здійснено в повному обсязі нарахування і виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розрахунку до 100 000 грн пропорційно часу участі. Зокрема, за липень 2025 року виплачено 28 063,52 грн, а за серпень 2025 року додаткову винагороду не нараховано та не виплачено, що підтверджується довідкою про доходи №690 від 31.08.2025 та грошовим атестатом від 31.08.2025.
Ухвалою судді від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Військова частина НОМЕР_2 ( далі – відповідач) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що перерахунок та виплату додаткової винагороди за періоди з 01.07.2025 по 29.07.2025 та з 30.07.2025 по 16.08.2025 не виплачувалася, оскільки позивач у вказаний час не виконував бойових (спеціальних) завдань, передбачених абзацами 2– 13 пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, за які встановлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. Довідка за формою додатка 6 до Порядку №413 видається з метою підтвердження права на статус учасника бойових дій та не є самостійною правовою підставою для нарахування винагороди у підвищеному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168. Згідно з рапортами командира батальйону позивач у спірний період виконував завдання із всебічного забезпечення діючих угруповань військ у районах ведення бойових дій, за що передбачена додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн пропорційно часу виконання таких завдань. Сам факт перебування у районі ведення бойових дій не є достатньою підставою для виплати 100 000 грн; необхідним є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях у розумінні постанови №168 та Порядку №260. Оскільки таких доказів матеріали справи не містять, вважає, що відповідач правомірно здійснив нарахування винагороди у розмірі 30 000 грн щомісячно. Відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Позивач подав до суду відповідь на відзив у якому зазначає наступне. Твердження відповідача про те, що довідка військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2025 №1482/2/3/2608 (за формою додатка 6 до Порядку №413) може використовуватись виключно для оформлення статусу учасника бойових дій і не є належним доказом для нарахування додаткової винагороди, є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства. Постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 визначає ключовою умовою виплати додаткової винагороди факт безпосередньої участі у бойових діях або заходах та не встановлює вичерпного переліку документів для його підтвердження. Довідка, видана командуванням військової частини, є офіційним службовим документом та належним і допустимим доказом у розумінні статей 72– 74 КАС України. Ототожнення відповідачем права на додаткову винагороду зі статусом УБД є помилковим, оскільки останній має соціально-правовий характер, тоді як спірна виплата є елементом грошового забезпечення за конкретні періоди фактичного виконання бойових завдань. Посилання на окрему практику Верховного Суду є нерелевантним з огляду на відмінність фактичних обставин справ. Крім того, відповідач не навів жодних заперечень щодо участі позивача у бойових діях у період з 30.07.2025 по 16.08.2025, що свідчить про формальний характер відзиву та відповідно до статті 162 КАС України має тягнути негативні процесуальні наслідки саме для відповідача.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 (правонаступником якої в подальшому стала військова частина НОМЕР_2 ), на посаді командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти. Із 30 липня 2025 року позивача призначено на посаду штаб-сержанта 3 ї категорії групи цивільно-військового співробітництва штабу НОМЕР_5 батальйону військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до Витягу із наказу військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 №233 (по стройовій частині) позивача вважається таким що вибув з місця дислокації військової частини НОМЕР_2 у зв`язку зі звільненням у запас.
Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 29.07.2025 №1482/2/3/2608 позивач у період з 17.09.2023 по 13.10.2023, з 27.10.2023 по 18.12.2023, з 21.12.2023 по 10.04.2024, з 06.08.2024 по 17.08.2024, з 31.08.2024 по 13.10.2024, з 02.11.2024 по 21.11.2024, з 05.12.2024 по 26.12.2024, з 07.01.2025 по 22.01.2025, з 08.02.2025 по 28.02.2025, з 11.03.2025 по 01.04.2025, з 07.04.2025 по 21.04.2025, з 05.05.2025 по 22.05.2025, з 02.06.2025 по 12.06.2025, з 30.06.2025 по 29.07.2025 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській, Сумській областях.
Зазначені періоди коли позивач брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України також підтверджуються Довідкою від 30.08.2025 №339.
Позивач вважає, що військовою частиною НОМЕР_2 допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неврахуванні його безпосередньої участі у виконанні бойових завдань та, як наслідок, у ненарахуванні і невиплаті додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанова Кабінету Міністрів України №168, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця
Згідно з абзацами першим, другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24 лютого 2022 року № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168, пунктом 1-1. якої, (у редакції станом час виникнення спірних правовідносин) , визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;
військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Відповідно до пункту 2-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови; особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту; порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги та одноразової винагороди.
Суд встановив, що згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 29.07.2025 №1482/2/3/2608 позивач у період з 17.09.2023 по 13.10.2023, з 27.10.2023 по 18.12.2023, з 21.12.2023 по 10.04.2024, з 6.08.2024 по 17.08.2024, з 31.08.2024 по 13.10.2024, з 02.11.2024 по 21.11.2024, з 5.12.2024 по 26.12.2024, з 7.01.2025 по 22.01.2025, з 8.02.2025 по 28.02.2025, з 11.03.2025 по 1.04.2025, з 7.04.2025 по 21.04.2025, з 5.05.2025 по 22.05.2025, з 2.06.2025 по 12.06.2025, з 30.06.2025 по 29.07.2025 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській, Сумській областях.
Відповідно до матеріалів справи, позивачу відповідно до витягів з наказів військової частини НОМЕР_2 від 5.08.2025 №546 та №760 було виплачено за період виконання бойових (спеціальних завдань)згідно з бойовими наказами ( розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн 00 коп у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, відповідно до додатків 1.2.1 та 1.2.2 (військовослужбовцям 2 батальйону військової частини НОМЕР_2 , які були звільнені у липні 2025 року) до цих наказів. Підставою видання вказаних наказів стало бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 №2/5/454/дск від 01.07.2025, бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 №2-5/1/дск від 30.07.2025, бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 №2-5/2/дск від 30.07.2025, бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 №2-5/24/дск від 14.08.2025, бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 №2-5/25/дск від 14.08.2025.
Згідно з рапортами командира батальйону, у якому позивач проходив військову службу, встановлено, що у липні 2025 року та до 13 серпня 2025 року включно позивач виконував бойові (спеціальні) завдання відповідно до бойових наказів (розпоряджень), а саме – завдання із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.
За виконання зазначених завдань, відповідно до приписів абзацу 23 пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, на період дії воєнного стану передбачена виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні поставлених бойових (спеціальних) завдань.
Відтак суд зазначає, що відповідачем було враховано участь позивача у виконанні бойових завдань на території Юнаківської територіальної громади Сумського району Сумської області із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації у складі НОМЕР_6 батальйону військової частини НОМЕР_2 у період з 30.07.2025 по 16.08.2025, що підтверджується здійсненням відповідних нарахувань додаткової винагороди у встановленому нормативними актами розмірі.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 30 липня 2025 року по 16 серпня 2025 року в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, суд зазначає про таке.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн 00 коп у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, що підтверджується витягами з наказів військової частини НОМЕР_2 від 5.08.2025 №546 та №760. Зазначеними наказами, відповідно до додатків 1.2.1 та 1.2.2 до них (щодо військовослужбовців 2 батальйону військової частини НОМЕР_2 , які були звільнені у липні 2025 року), здійснено виплату додаткової винагороди за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).
Підставою для видання вказаних наказів стали бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 №2/5/454/дск від 01.07.2025, №2-5/1/дск від 30.07.2025, №2-5/2/дск від 30.07.2025, №2-5/24/дск від 14.08.2025 та №2-5/25/дск від 14.08.2025, якими визначено характер і обсяг завдань, що виконувалися відповідним підрозділом.
Таким чином, відповідачем враховано характер виконуваних позивачем завдань та здійснено нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі, передбаченому для виконання бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) у районах ведення бойових дій. 
Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях у розумінні пункту 1 Постанова Кабінету Міністрів України №168, що є обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100 000 грн.
Відтак, суд дійшов висновку, що нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн здійснено правомірно відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі належних документів, а тому підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату винагороди у розмірі до 100 000 грн відсутні.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії – відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович