Коростенський міськрайонний суд Житомирської області  

Справа № 279/7670/25
Провадження № 2/279/563/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року          м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/7670/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором,
ВСТАНОВИВ:
До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", в інтересах якого діє представник Сердійчук Я.Я., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. 
В обґрунтування позову зазначає, що 02.10.2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , у формі електронного документа з використанням електронного підпису, з дотриманням ст. 11,12 Закону України "Про електронну комерцію" було укладено договір № 3005889 на суму 15000 грн.
Зокрема, відповідач за допомогою мережі інтернет перейшла на веб-сайт ТОВ "Авентус Україна", зареєструвалася на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника. Після чого заявила про бажання отримати кредитні кошти, заповнила заяву про надання (отримання) кредиту, в якій вказала свої персональні ідентифікаційні дані.
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна", які розміщені на веб-сайті creditplus.ua, а також з усіма істотними умовами договору.
Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердила, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредитні кошти, шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.
26.08.2021 року ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" уклали договір факторингу № 26082021, у відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3005889.
23.05.2024 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Факторинг Партнерс" уклали договір факторингу №23/05/24, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" відступило ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги до відповідача за договором № 3005889.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 3005889 від 02.10.2020 року становить 44925 грн., з яких: 15000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 29925 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Всі нарахування здійсненні на дату відступлення прав вимоги.
Враховуючи, що заборгованість за договором залишається не погашеною, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань та добровільно не погашає прострочену заборгованість, грошові кошти не повертає, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 3005889 від 02.10.2020 року у розмірі 44925 грн. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у сумі 16000 грн. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.
Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом неодноразового направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. 
Ухвалу про відкриття провадження у справі отримала, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
В матеріалах справи також міститься заява представника відповідача - адвоката Зачепіло З.Я. про ознайомлення з матеріалами справи, отже відповідач обізнана про наявність в провадженні суду вказаної цивільної справи. 
У встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористалася, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подала.
Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5,8 ст. 279 ЦПК Україниза наявними у справі матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.
02.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" укладено договір № 3005889 про надання споживчого кредиту. Договір укладено у порядку визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", в електронній формі,шляхом обміну електронними повідомленнями, використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "Авентус Україна" надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.2.-1.4. Договору).
Укладаючи договір сторони узгодили права та обов`язки сторін, порядок та умови надання та повернення кредиту, сплати процентів, порядок обчислення (нарахування) та зміни процентів, умови продовження строку кредиту (пролонгацію), порядок внесення змін та доповнень до договору, відповідальність сторін за порушення умов договору, інші істотні умови договору, підписали паспорт споживчого кредиту та затвердили графік платежів, що є додатком №1 до договору.
Пунктом 1.3. договору встановлено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 15000 грн. 
Кошти (сума) кредиту надаються ТОВ "Лінеура Україна" у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, маска картки № НОМЕР_1 або іншої картки наданої споживачем товариству протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення договору (п.2.1.,2.2. Договору).
Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру), згідно п.2.1. договору (п.2.4. Договору).
Строк кредиту за цим договором становить 15 днів. Дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів : 17.10.2020 року (графік платежів). Якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, то графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, з урахуванням строку кредиту (кількість днів), відлік якого починається з моменту надання коштів (п.1.4.,2.2. Договору).
За домовленістю сторін строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену у п.1.4. договору у випадку: 
- оферти (пропозиції) споживача шляхом здійснення на користь товариства платежу у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів та її акцептування (відповіді) протягом 24 годин товариством (п.4.3. Договору);
- ініціювання споживачем, якщо заборгованість за кредитом складає менше 400 грн. (включно), відповідно до п.4.3. договору (п.4.2. Договору);
Сторони погодили, що процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить :
- 1,43 % в день від суми кредиту (знижена процентна ставка), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.п.1.5.1. Договору);
- 1,90 % в день від суми кредиту (стандартна процента ставка), яка застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п.1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України (п.1.5.2. Договору). 
Відповідно до п.3.3. договору розмір процентної ставки залежить від умов її встановлення, є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. 
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку визначеного в п.п. 6.1.1. договору (п.6.1 Договору).
Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту визначеного у п.1.4. договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (п.3.1, 3.2. Договору).
Відповідно до п.8.1.,9.2. договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Внесення змін та доповнень до цього договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів/угод. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок відповідачу кредитні кошти.
Відповідач кредитні кошти отримав, що підтверджується інформаційним листом ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" щодо успішного перерахування коштів на платіжну картку, маска картки № НОМЕР_2 згідно договору з ТОВ "Авентус Україна" в сумі 15000 грн. (№ транзакції : 865046686). Вказана платіжна картка зазначена відповідачем у договорі (п.2.1 Договору) про надання споживчого кредиту.
Відповідач кредитними коштами скористалася, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 44925 грн., з яких : 15000 грн. - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) та 29925 грн. - заборгованість за відсотками. 
З наявного в матеріалах справи детального розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач здійснювала платежі для погашення заборгованості (5 платежів), а саме сплачувала відсотки у розмірі не менше суми нарахованих за користування кредитом, тим самим вчиняла пролонгацію строку кредиту (п.4.3. Договору).
Загальний розмір сплачених відповідачем коштів становить 24581,25 грн.
З розрахунку також вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося на умовах договору та в межах періоду строку кредитування (з урахуванням пролонгації). 
26.08.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" (клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (фактор) укладено договір факторингу № 26082021, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до договору факторингу № 26082021 від 26.08.2021 року:
- "Право вимоги" - права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів;
- "Реєстр боржників" - це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою встановленою в додатку №1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і додатку №4 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору.
Відповідно до п.2.1. договору факторингу № 26082021 від 26.08.2021 року перехід від ТОВ "Авентус Україна" до ТОВ "ФК" ЄАПБ" прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого ТОВ "ФК" ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ "Авентус Україна" до ТОВ "ФК" ЄАПБ" права вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього Договору.

26.08.2021 року ТОВ "Авентус Україна" (клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (фактор) на вконання вимог договору факторингу № 26082021 від 26.08.2021 року підписали реєстр боржників.
Згідно витягу з реєстру боржників від 26.08.2021 року до договору факторингу № 26082021 від 26.08.2021 року від ТОВ "Авентус Україна" до ТОВ "ФК" ЄАПБ" перейшло право вимоги до відповідача за договором № 3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року в сумі 44925 грн., з яких: 15000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 29925 грн. - заборгованість за відсотками. Даний факт також підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 26.08.2021 року до договору факторингу № 26082021 від 26.08.2021 року.
Таким чином ТОВ "ФК" ЄАПБ" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за договором № 3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за договором № 3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року не змінювало.
23.05.2024 року між ТОВ "ФК" ЄАПБ" (клієнт) та ТОВ "Факторинг Партнерс" (фактор) укладено договір факторингу № 23/05/24, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості.
Відповідно до договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024 року:
- "Право вимоги" - права грошової вимоги клієнта щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів та підтверджуються документацією;
- "Реєстр заборгованостей/портфель заборгованості" - це інформація, що стосується боржників, та зазначена в додатку №1 до цього договору.
Відповідно до п.5.2. договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024 року перехід від ТОВ "ФК" ЄАПБ" (клієнт) до ТОВ "Факторинг Партнерс" (фактор) прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передач реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладання цього договору.
23.05.2024 року ТОВ "ФК" ЄАПБ" (клієнт) та ТОВ "Факторинг Партнерс" (фактор) на виконання вимог договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024 року підписали реєстр заборгованостей №1. 
Згідно витягу з реєстру заборгованостей №1 від 23.05.2024 року до договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024 року від ТОВ "ФК" ЄАПБ" до ТОВ "Факторинг Партнерс" перейшло право вимоги до відповідача за договором № 3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року в сумі 44925 грн., з яких: 15000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 29925 грн. - заборгованість за відсотками. Даний факт також підтверджується актами прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) від 23.05.2024 року до договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024 року та платіжною інструкцією №422780413 від 24.05.2024 року про оплату згідно договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024 року.
У подальшому до договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024 року у зв`язку із виявленням технічних помилок (описок) укладена додаткова угода №1 від 20.12.2024 року. 
Таким чином ТОВ "Факторинг Партнерс" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за договором № 3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року та є належним позивачем у справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" суму заборгованості за договором № 3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року не змінювало, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками заборгованості, в тому числі детальним розрахунок первісного кредитора (кредитодавця - ТОВ "Авентус Україна"), згідно якого вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося в межах періоду строку дії та на умовах кредитного договору.
Відповідач, в свою чергу, не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів.
Факт укладання договору № 3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року та отримання кредитних коштів у сумі 15000 грн. відповідачем не заперечується. Правильність нарахувань розміру заборгованості на час розгляду справи відповідачем не оспорена та не спростована.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами.
Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач шляхом введенням коду підтвердження "А166834", який є одноразовим ідентифікатором підписала договір про надання споживчого кредиту із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому їй були перераховані кошти у розмірах, встановлених договором.
При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт ТОВ "Авентус Україна" (https://creditplus.ua/) та здійснення нею певного алгоритму дій, необхідного для отримання кредиту, спірний кредитний договір не було б укладено.
Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними його умовами та що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Здійснюючи платежі на користь товариства у розмірі нарахованих процентів, пролонгуючи строк кредиту, відповідач також вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору та відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання споживчого кредиту.
Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно зі ч.1,2 ст.10561?ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
Згідно зі частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Відповідно до п.5,6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно зі ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Положеннями ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах, шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст. 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).
Предметом позову є захист порушеного права ТОВ "Іннова-Нова", яке полягає у невиконанні договірних зобов`язань відповідачем за кредитним договором, шляхом стягнення з останнього заборгованості за ними. Договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Факт укладання та підписання кредитного договору відповідач не заперечує. 
З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі.
Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення кредитної заборгованості. Доказів на спростування доводів позивача, а також щодо розміру утвореної заборгованості до суду не подала.
Вказаний договір (окрема умова договору) у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнавався, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину.
Інформаційні листи ТОВ ''Фінансова компанія "Контрактовий Дім'' та ТОВ "Авентус Україна" в сукупності з іншими доказами в данній справі є достатніми та належними доказами для того, щоб дійти висновку про факт отримання відповідачем кредитних коштів у вказаній сумі.
Відсутність виписки за картковим рахунком відповідача або іншого первинного облікового документу не може бути підставою для відмови в позові через його недоведеність, оскільки сукупність інших доказів, що містяться в матеріалах справи, з урахуванням стандарту доказування "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей" або "більшої переконливості"), свідчать про укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем та наявність заборгованості у останньої.
Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором був погоджений сторонами та становив 15 днів, тобто до 16.10.2020 року (включно) (п.1.4. Договору). У вказаний період проценти нараховувалися за зниженою процентною ставкою 1,43 % (п.1.5.1.Договору). 
Умовами договору передбачено, можливість пролонгації строку кредитування, для чого відповідач мала вчинити дії передбачені п. 4.3. договору, а саме здійснити платіж на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. У разі здійснення платежу та не бажання здійснювати продовження строку користування кредитом відповідач мало повідомити про це кредитодавця. 
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач неодноразово ініціювала пропозицію (оферту) щодо продовження строку кредиту. Доказів того, що відповідач повідомляла кредидотавця ТОВ "Авентус Україна", здійснюючи платежі, про своє небажання продовжувати строк користування кредитом матеріали справи не містять та суду не надані.
Таким чином, кредитодавець - ТОВ "Авентус Україна" правомірно, відповідно до п. 4.5. договору, розраховував новий строк кредитування, та встановлював нову дату повернення кредиту.
Загалом відповідачем ініційовано 5 пролонгацій строку користування кредитом. Останню пролонгацію - 31.12.2020 року. 
З наступного дня, після останнього продовження строку користування кредитом, кредитодавцем була встановлена нова дата повернення кредиту, яка розрахована на 15 днів, тобто 15.01.2021 року, що відповідає п. 4.1., 1.4., 4.5 договору.
Відповідач після спливу вказаного строку нових платежів не вносила, з цього моменту у відповідача виникло прострочення, а тому кредитодавцем у силу п. 3.1. договору нараховано проценти за договором на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". 
Фактично проценти були нараховані до 15.04.2021 року.
Нарахування відсотків саме за такий період, відповідно до умов договору, є суб`єктивним правом позивача.
Нарахована заборгованість за процентами ґрунтується на вимогах закону та відповідає умовам договору № 3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року, підтверджена відповідним розрахунком заборгованості, який є чітким та зрозумілим, відображає періоди нарахування та процентну ставку, дати внесення платежів, суми нарахувань.
Суд звертає увагу, що законодавством України встановлено обмеження: сукупний розмір штрафів і пені за прострочення споживчого кредиту, яке не може перевищувати подвоєну суму кредиту (тіла кредиту). Однак це стосується саме штрафних санкцій, а не нарахованих відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких були узгоджені сторонами при укладенні договору.
Принцип свободи договору та обов`язковості його виконання закріплені ст.627,629 ЦК України.
Оскільки договір про надання споживчого кредиту був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що остання погодилася з його умовами та зобов`язалася їх виконувати.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, уклавши з позивачем договір про надання споживчого кредиту, достовірно знаючи про його умови, користуючись наданими їй грошовими коштами, порушила умови договору.
Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов договору, в результаті чого заборгованість не була погашена відповідачем добровільно, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі, а відтак із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором №3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року в сумі 44925 грн.
Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 16000 грн, суд зазначає наступне.
Приписами ч.3 ст.141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні критерії застосовує у своїх рішенннях ЄСПЛ ("Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року, "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року у справі, "Гімайдуліна і інших проти України" від 10 грудня 2009 року, "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року та ін.).
Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Колегія суддів наголошує на тому, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
В додатковій постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №910/5724/23 Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Оскільки дана справа є малозначною, не відноситься до категорії складних справ, складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, суд вважає, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу виходить за розумні межі визначення розміру, є необґрунтованою та непропорційною до предмета спору, обсяг послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, а тому відсутні підстави для задоволення їх в повному обсязі.
З огляду на наведені правові норми, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 4500 грн., оскільки на думку суду саме такий розмір є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та є пропорційним до задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн.
Керуючись ст. 4,12,13,19,81,133,137,141,247,258, 259,265,273,279, 354,355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторинг Партнерс” заборгованість за договором №3005889 про надання споживчого кредиту від 02.10.2020 року в сумі 44925 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та 4500 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 51847 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот сорок сім гривень 40 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Факторинг Партнерс”, місце знаходження: м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 6 , офіс 521, код ЄДРПОУ: 42640371;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя:          Оксана ІВАШКЕВИЧ