125/2431/25
2/125/978/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2026 року         м. Бар

Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.
за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

ВСТАНОВИВ:

20.01.2026 позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що вироком Барського районного суду Вінницької області від 13.11.2025 року у кримінальному провадженні № 125/2133/25 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_1 заподіяно моральну та матеріальну шкоду. 
Унаслідок протиправних дій відповідача позивачеві завдано істотної моральної шкоди. Вказані тілесні ушкодження спричинили не лише фізичний біль, а й глибокі психоемоційні наслідки, які відобразилися на всіх сферах життя, що спричинили тривалі фізичні страждання, психоемоційні наслідки та тривожність, порушення нормального способу життя та побуту, приниження честі, гідності та професійної репутації. Враховуючи викладене моральну шкоду оцінює в 50 000 грн.
20.01.2026 представник відповідача адвокат Жунку Д.С. надіслав до суду відзив, в якому заперечував проти заявленого позову в повному обсязі. Так, зазначає, що додана до позовної заяви копія вироку Барського районного суду Вінницької області від 13.11.2025 року не відповідає вимогам Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України. Також, до матеріалів справи не додано позивачем консультативних висновків, зокрема психіатра Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, на який позивач посилається у позовній заяві, також у матеріалах справи відсутні докази проведення реабілітації та стабілізації психоемоційного стану позивача у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка Вінницької обласної Ради», зазначив, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач потребував МРТ - обстеження головного мозку та судин. Просив суд відмовити у позові у повному обсязі та слухати у їх відсутність.
22.01.2026 року позивачем ОСОБА_1 було надіслано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що вважає всі заявлені ним вимоги підтверджені допустимими та достатніми доказами: вироком, який набрав законної сили, офіційними медичними документами, фінансовим документом про витрати. Характер та розмір завданої матеріальної та моральної шкоди обґрунтовані. Позивач стверджує, що відзив відповідача не містить правових підстав для відмови в задоволенні позову. Просив позов задовольнити у повному обсязі, слухати справу у його відсутність.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, враховуючи позицію відповідача, який беззаперечно визнав пред`явлені до нього вимоги, дійшов таких висновків.
Судом встановлено наступні обставини.
Вироком Барського районного суду Вінницької області від 13.11.2025 року у кримінальному провадженні № 125/2133/25 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.
ОСОБА_2 14.09.2025 приблизно о 14 годині 25 хвилин перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 де вчинив конфлікт із начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 . У ході даного конфлікту у ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Цього ж дня, приблизно о 14 годині 25 хвилин ОСОБА_2 , реалізовуючи свій умисел, направлений на протиправне заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки, бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень кулаком лівої руки завдав два удари ОСОБА_1 по обличчю, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. 
Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 88 від 21.10.2025 у ОСОБА_1 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: струс головного мозку, синець навколо правого ока і крововилив в склеру правого ока, які за ознакою розладу здоров`я належать до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. 
Відповідно до довідки – доповіді про травмування військовослужбовця військово-медичного клінічного центру Центрального регіону ОСОБА_1 15.09.2025 року госпіталізовано в хірургічне відділення з діагнозом : струс головного мозку легкого ступеня важкості.
Відповідно до Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.08.2025 ОСОБА_1 , призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У зв`язку з нанесеними відповідачем тілесними ушкодженнями та необхідністю належної діагностики стану головного мозку, позивач змушений був пройти МРТ- обстеження головного мозку та судин. Вартість такого обстеження склала 2350,00 грн. До матеріалів справи додано товарні чеки та квитанції відносно витрат, які поніс позивач при проходженні МРТ у розмірі 2350,00 грн., що підтверджується чеком № 5260763326.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом.
За приписами ст.22, 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано моральної шкоди, має право на їх відшкодування.
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. 
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Суд приймає до уваги, що позивачу, заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав через протиправні дії ОСОБА_2 , переніс найсильніші душевні страждання, стрес, внаслідок чого стан його здоров`я значно погіршився. Вочевидь, що зазначені події призвели до істотних змін в його житті.
Виходячи із принципу справедливості, як того вимагає ст.41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, положення ЦК України, з врахуванням доказів по справі, беззаперечного визнання відповідачем заявленого розміру моральної шкоди, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодування позивачу, суд виходить із тих обставин, що шкода завдана в результаті злочину, у вчиненні якого визнано винним ОСОБА_2 , доведеності наявного причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, факту перенесених моральних страждань з приводу вищевказаних дій, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1167, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, суд,-
У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. заподіяної злочином моральної шкоди та 2350,00 (дві тисячі триста п`ятдесят) грн. матеріальної шкоди, загалом 73 350, 00 грн. ( сімдесят три тисячі триста п`ятдесят) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Повне судове рішення складено 09.04.2026 
Суддя: