Березівський районний суд Одеської області 
20.04.2026
Справа № 494/172/26
Провадження № 2/494/327/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Антонишиної І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/172/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері у частці від заробітку (доходу), -

В С Т А Н О В И В:

29.01.2026 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері у частці від заробітку (доходу).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Римарю І.А. 
Ухвалою суду від 04.03.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.
Суд також вважає зазначити, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддям, повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.
У своїй заяві позивач зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника, отримує щомісячно пенсію у розмірі 5942.41 грн., інших видів державної допомоги не отримує. Протягом тривалого часу проживає сама, сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, ліки, необхідні побутові речі для повсякденного життя. Пенсії, яку отримує не вистачає для існування позивача, за станом здоров`я працевлаштуватися не має змоги. Відповідач, який є сином ОСОБА_1 , на утриманні нікого не має, офіційно працює, отримує заробітну плату та спроможний сплачувати аліменти на утримання матері, однак у добровільному порядку допомогу не надає, таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь щомісячно аліменти у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову до суду і довічно.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 року.
Позивач у судове засідання 20.04.2026 року не з`явилась, однак в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутність (а.с.4).

Відповідач відзив або заперечення на позов до суду не надав, в судове засідання 20.04.2026 року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв. Про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, так на його адресу направлялась ухвала про відкриття провадження по вказаній справі та судова повістка про виклик до суду, яку ОСОБА_2 отримав особисто, про що свідчить поштове повідомлення про вручення кореспонденції (а.с.44), а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). 
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». 
За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та ігнорування виклику до суду відповідачем, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. 
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, врахувавши позицію позивача щодо позовних вимог, ігнорування виклику до суду відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється пенсіонером, отримує пенсію у разі втрати годувальника довічно у розмірі 5942.41 щомісячно, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 та довідка про доходи №4235 6420 2422 0268 від 20.01.2026 року (а.с.8,16).
Інформація щодо інших джерел/сум виплачених доходів ОСОБА_1 в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня, як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 21.01.2026 року (а.с.17).
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №973097 позивач має першу групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду (а.с.9).
ОСОБА_2 являється сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.14).
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.13)
Відповідно виписного епікризу з медичної карти ОСОБА_1 має діагноз: стенокардія напруги, фибриляція передсерддя хронічна форма, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, дисцикуляторна енцефалопатія, церебральний атеросклероз, отреохондроз хребта (а.с.22).
Позивач, у з`язку з хворобою, витрачає кошти на лікування, що підтверджується квитанціями (а.с.26-34).
Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
У відповідності до ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України (СК України), повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Тлумачення ст. 202 СК України, свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі.
Отже, зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому, обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц).
У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.
Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов`язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям.
Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.
Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.
Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
Згідно зі ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.
Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану.
Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.
З матеріалів справи, не вбачається підстав, передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.
Оскільки позивач є непрацездатною через свій похилий вік, інвалідність, в зв`язку з чим потребує додаткових витрат, а отже потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина.
Оскільки відповідач фактично не сплачує ніяких аліментів, тому суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у частці від заробітку у розмірі 1/4 частини, щомісячно.
Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви, тобто з 29.01.2026 року.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1331.20 грн. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.79, 202, 204, 205 СК України, ст.ст. 12-13, 76, 141, 258-265, 280-283 ЦПК України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері у частці від заробітку (доходу) – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника алментів, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 29.01.2026 року і довічно.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Держави судовий збір у розмірі судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. 
Допустити до негайного виконання рішення суду у межах платежу за один місяць. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22.04.2026 року.

Суддя І.А. Римар