КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/17787/25
провадження № 22-ц/824/4304/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року в складі судді Цимбал І. К.,

встановив:

22.08.2025 ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Шаповалова А. М. звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 який зник безвісти 19.01.2025, перебуваючи на визначених позиціях ВП «Готель» в районі східної околиці населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Вважати смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаною із захистом Батьківщини.
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( далі - ВЧ НОМЕР_1 ) від 11.12.2024 №260 солдата ОСОБА_2 призначено на посаду стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 від 11.11.2024 №БР-2699***, солдат ОСОБА_2 вибув в район східної околиці населеного пункту Торецьк Бахмустького району Донецької області для виконання бойових завдань із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. 
Згідно Витягу із Журналу бойових дій 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , розпочатого 01.01.2025Ю том-6, інвентарний №34 ( запис від 19.01.2025) встановлено, що 19.01.2025 орієнтовно в період часу 16:30-17:01 від час артилерійського обстрілу по ВП «Готель», східна околиця населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області, стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону НОМЕР_4 солдат ОСОБА_2 зник безвісти. На даний час місцезнаходження та фізичний стан солдата ОСОБА_2 не відомо.
Після 19.01.2025 проведеними пошуковими заходами встановити місцезнаходження та евакуювати солдата ОСОБА_2 не вдалося. Востаннє сина заявниці ОСОБА_2 бачили в районі ВР «Готель» населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області. 
Згідно копії витягу із Журналу бойових дій 100 омбр ( ВЧ НОМЕР_1 ) оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №59 т з 01.01.2025 встановлено, «що у період з 16.30-17.01 19.01.2025 у районі н.п. Торецьк Донецької області під час обстрілу з артилерії противником по ВП «Готель», стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону НОМЕР_4 солдат ОСОБА_2 зник безвісти.
Листом від ВЧ НОМЕР_1 від 21 лютого 2025 року було повідомлено про те, що солдат ОСОБА_2 зник безвісти 19 січня 2025 року під час виконання бойового завдання в н.п. Торецьк Донецької області. Обставини його зникнення безвісти викладені у витязі із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ( з основної діяльності) №945 від 28.01.2025. Н а даний момент провести пошукові заходи з метою встановлення місцезнаходження та евакуації солдата ОСОБА_2 неможливо у зв`язку із тим, що район населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області перебуває під контролем збройних формувань рф. Проінформовано, що ВЧ НОМЕР_1 невідомо про факт перебування солдата ОСОБА_2 у полоні. 
Листом ДП «Український національний центр розбудови миру» №08-11/15539 від 02.05.2025 повідомило про те, що за наявною у них інформацією відомості про ОСОБА_2 в полоні відсутні. 
Уповноважений з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, повідомив, що в його розпорядженні наявна інформація про факт зникнення безвісти за особливих обставин ОСОБА_2 , проте станом на сьогодні інформація про його фактичне місцезнаходження, перебування в полоні відсутня ( лист №1253/30-2025 від 07.05.2025 року). 
Відповідно до сповіщення сім`ї №864 від 21.01.2025 року, ОСОБА_2 в результаті артилерійського обстрілу в районі східна околиця н.п. Торецьк Бахмутського району Донецької області, відданий присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бо ю за Україну, її свободу і незалежність 19.01.2025 зник безвісти. На даний момент його місцезнаходження не встановлено. 
Відсутність медичних документів про смерть ОСОБА_2 позбавляє заявницю, яка є матір`ю загиблого, можливості встановити факт його смерті. 
Встановлення факту смерті ОСОБА_2 є необхідним для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть.
Від встановлення даного факту залежить виникнення особистих та майнових прав заявниці, зокрема, спадкування, отримання статусу членів сім`ї загиблого військовослужбовця, допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, призначення грошової допомоги та інше. 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані ОСОБА_1 докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 її сина ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції зазначив, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність вірогідного припущення про смерть ОСОБА_2 , заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення його померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. 
07.11.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалов А. М. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення факту смерті.
Посилається на те, що сукупність наданих заявницею документів створює несуперечливу та логічно послідовну картину подій, які призвели до загибелі військовослужбовця. Встановлено законність його перебування в зоні бойових дій на підставі бойового розпорядження, точно зафіксовано місце, час та обставини трагічної події та офіційно підтверджено факт зникнення безвісти під час виконання бойового завдання. Відповідно до відповідей на адвокатські запити відсутня будь-яка інформація про перебування ОСОБА_2 в полоні. Всі ці обставини зафіксовані в офіційних військових документах, які складалися командуванням у встановленому порядку та мають беззаперечну юридичну силу.
Відмова суду першої інстанції у задоволенні заяви фактично позбавляє заявницю можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про смерть сина, а отже, і всіх соціальних гарантій, передбачених законодавством для родин загиблих захисників України. 
15.12.2025 Міністерство оборони України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року залишити без змін.
Зазначило, що надані заявником докази на підтвердження вимог заяви у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. 
З огляду на це підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання за п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України немає.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно сповіщення №864 від 21.01.2025, стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 , 1990 року народження, призваний на військову службу по мобілізації 11 листопада 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , в результаті артилерійського обстрілу в районі східна околиця н.п. Торецьк Бахмутського району Донецької області, відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність 19 січня 2025 року зник безвісти. На даний момент його місцезнаходження не встановлено. 
11.03.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , 1990 року народження. 
Згідно витягу із журналу бойових дій 100 омбр (в/ч НОМЕР_1 ) оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »№ 59 з 01.01.2025, 20.01.2025 о 12 год. 55 хв. від ТВО НШ-ЗК 100омбр надійшла інформація, зміст обстановки: «Позатермінове БД. Попередньо встановлено, що у період 16.30-17.01 19.01.2025 у районі н.п. Торецьк Донецької області під час обстрілу з артилерії противником по ВП «Готель», стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 зник безвісти. Координати останнього місцезнаходження військовослужбовця ( НОМЕР_6 ) район шахти « Центральна » н.п. Торецьк Донецької області. Виконував БР командира 100 омбр №БР-2699дск від 11.11.2024».
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2025 №22, солдата ОСОБА_2 з 19 січня 2025 року вважати безвісно відсутнім військовослужбовцем, який зник безвісти під час захисту Батьківщини та у зв`язку із відсутністю інформації про місцеперебування військовослужбовця. 
Згідно витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.01.2025 №945 «Про зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 за особливих обставин», близько 18:32 год. 19.01.2025 від чергового 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь старшому оперативному черговому ВЧ НОМЕР_1 про те, що 19.01.2025 в період часу 16:30-17:01 внаслідок артилерійського обстрілу по ВП «Готель», стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 зник безвісти.
Згідно рапорту командира 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 та письмових пояснень по суті вищевказаної події, капітан ОСОБА_4 та майстер-сержант ОСОБА_5 підтвердили, що солдат ОСОБА_2 не здався в полон/не був захоплений збройними силами рф в полон та не залишав самовільне місце служби. Встановлено, що 19.01.2025 перебуваючи на визначених позиціях ВП «Готель» в районі східної околиці населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області солдат ОСОБА_2 здійснював позиційну оборону в батальйонному районі оборони. Внаслідок артилерійського обстрілу солдат ОСОБА_2 зник безвісти. На даний час місцезнаходження та фізичний стан солдата ОСОБА_2 не відомо. Після 19.01.2025 проведеними пошуковими заходами встановити місцезнаходження та евакуювати солдата ОСОБА_2 не вдалося. Востаннє солдата ОСОБА_2 бачили в районі ВП «Готель» н.п. Торецьк Донецької області. Враховуючи викладене, зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 є наслідком артилерійського обстрілу противником по позиції ВП «Готель» 19.01.2025 зі сторони збройних формувань рф, під час виконання ним обов`язків військової служби. 
Згідно виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, яка надана на адвокатський запит ДП «Український національний центр розбудови миру» (лист №08-11/15539 від 02.05.2025) у вказаному реєстрі інформація про ОСОБА_2 про його перебування в полоні відсутні. 
Згідно відповіді командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.05.2025 №4980, за результатами розгляду запиту ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 про зниклого безвісти за особливих обставин солдата ОСОБА_2 , останній зник безвісти 19.01.2025 під час виконання бойового завдання в м. Торецьк. Обставини його зникнення безвісти викладено у витязі із наказу командира військової частини №945 від 2801.2025. На даний час з огляду на критичну близькість місця зникнення безвісти до району ведення активної фази бойових дій, евакуація полеглих оборонців України ускладнена, реалізація пошуково-евакуаційних заходів українськими пошуковими групами на згаданій територій тимчасово обмежена та проводиться в залежності від активності противника та обстановки на лінії бойового зіткнення. Уточнена геолокація ймовірного місця зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 внесена до інтерактивної карти з обмеженим доступом, яка використовується пошуковими групами. Проінформовано, що військовій частині невідомо про факт перебування солдата ОСОБА_2 у полоні. 
Згідно відповіді командира ВЧ НОМЕР_1 від 07.05.2025 №4995, за результатами розгляду запиту адвоката Глушко М. С. від 28.04.2025, військовослужбовець ОСОБА_2 з 19.01.2025 рахується зниклим безвісти. Інформація про потрапляння ОСОБА_2 в полон чи його загибель відсутня. Станом на 06.05.2025 відомості про місце перебування та стан здоров`я зазначеного військовослужбовця у ВЧ НОМЕР_1 теж відсутні. 
Згідно відповіді Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 07.05.2025 МВС №1253/30-2025 на адвокатський запит, в розпорядженні Уповноваженого наявна інформація про факт зникнення безвісти за особливих обставин ОСОБА_2 , проте станом на сьогодні інформація про його фактичне місцезнаходження, перебування в полоні відсутня. ОСОБА_2 оголошено в розшук як зниклого безвісти, про що відповідні відомості внесено до обліку інформаційної підсистеми «Розшук» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».
Згідно з частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Вказані процедури різняться між собою та мають певні особливості.
Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша - друга статті 318 ЦПК України).
Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.
При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.
Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації факту смерті.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).
Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що заявниця фактично просить суд встановити факт смерті її сина ОСОБА_2 у певний час - ІНФОРМАЦІЯ_4 , в районі східної околиці населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою реалізації права на спадкування, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, призначення грошової допомоги тощо. 
Як на фактичні підстави звернення до суду заявниця посилалась на те, що її син ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф. 
Разом з тим, сукупність наданих суду доказів достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть солдата.
У зв`язку із зазначеним підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_2 у певний час під час виконання бойового завдання згідно з пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України немає.
З огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть сина, вона не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_2 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.
Подібні за змістом висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23). 
Суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні заяви, оскільки заявниця не надала достатніх доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити смерть ОСОБА_2 19 січня 2025 року. 
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладені у наведених заявником постановах Верховного Суду, є необґрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючі їх в сукупності.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича залишити без задоволення. 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30.03.2026.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук