ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8410/23  Номер провадження 22-ц/814/1465/26	Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,
за участю секретаря Чемерис А.К.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Полтавської міської ради
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Декоративні культури» Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства « Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення.
В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Декоративні культури» Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 155610, 24 грн., що складається з матеріальних збитків у розмірі 100036,64 грн., судових витрат у розмірі 4500,00 грн., моральної шкоди в розмірі 50000 грн.
Стягнуто з Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5573,60 грн.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Декоративні культури» Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради про відшкодування шкоди відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 червня 2025 року апеляційну скаргу Полтавської міської ради задоволено частково.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2024 року по справі № 554/8410/23 змінено, зменшено розмір моральної шкоди з 50000 грн. до 10000 грн. Здійснено перерозподіл судових витрат. Стягнуто з Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5 573,60 грн.
В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2024 року по справі № 554/8410/23 залишено без змін.
24.07.2025 року позивачу ОСОБА_1 видані виконавчі листи по даній справі.
28.07.2025 року та 01.08.2025 на адресу Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області позивачем було направлено заяви про виконання рішення про стягнення коштів.
Від Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області на адресу позивача надійшли відповіді № 02-23-10/657 від 30.07.2025 року та вих.№ 5-11/17136 від 06.08.2025, в якій зазначено, що відповідно до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, Полтавська міська рада не обслуговується в управлінні Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області як клієнт та не має відкритих в управлінні рахунків, тому у Казначейства відсутні правові підстави для вжиття заходів передбачених пунктами 25-32 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.
19.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявами про виконання рішення про стягнення коштів від 19.08.2025 року (з оригіналами виконавчих листів).
Однак, згідно відповіді № 85445 від 29.08.2025 року отриманої від вищезазначеного відділу, документи підлягають пред`явленню до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
23.09.2025 позивачем на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було направлені для виконання вищезазначені виконавчі листи.
15.10.2025 на адресу позивача (стягувача) ОСОБА_1 від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 30.09.2025 року у зв`язку з тим, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу повинен звертатися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» , із заявою про виконання рішення суду.
Враховуючи, що всі вжиті заходи, багаторазові звернення до органів Казначейства та виконавчої служби, виконання судового рішення залишається неможливим через відсутність відкритих рахунків у боржника Полтавської міської ради, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду із даною заявою про зміні способу виконання судового рішення, з метою забезпечення реального захисту своїх прав та інтересів, гарантованих судовим рішенням.
Просив змінити порядок виконання рішення Шевченківського районного суду м. Полтави у справі № 554/8410/23 та визначити його таким чином: стягнути з Полтавської міської ради (ЄДРПОУ 24388285) через та з рахунків Виконавчого комітету Полтавської міської ради (ЄДРПОУ 05384689) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 21.04.2005 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області; ІНП НОМЕР_2 ) матеріальних збитків у розмірі 100 036,64 грн, судових витрат у розмірі 5 573,60 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про зміну порядку виконання судового рішення по справі № 554/8410/23 - задоволено.
Змінено порядок виконання рішення Шевченківського районного суду м. Полтави у справі № 554/8410/23 та визначено його таким чином: стягнути з Полтавської міської ради (ЄДРПОУ 24388285) через та з рахунків Виконавчого комітету Полтавської міської ради (ЄДРПОУ 05384689) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 21.04. 2005 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області; ІНП НОМЕР_2 ) матеріальних збитків у розмірі 100 036,64 грн, судових витрат у розмірі 5 573,60 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2025 рокувиправлено допущену описку в частині зазначення дати винесення рішення, вказавши вірно: дата винесення рішення «26 листопада 2025 року».

Не погодившись з ухвалою суду її в апеляційному порядку оскаржив виконавчий комітет Полтавської міської ради. Просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви.
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано висновки Верховного Суду зроблені у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 916/3541/23. Вважає, що суд фактично змінив обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та протиправно поклав зобов`язання на Виконавчий комітет Полтавської міської ради, незважаючи на наявність правомірних способів забезпечити виконання рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та скаржника, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Декоративні культури» Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради на його користь грошові кошти у розмірі 155610,24 грн., з яких 100036,64 грн. матеріальної шкоди, 50000 грн. моральної шкоди та судові витрати у розмірі 5 573,60 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Декоративні культури» Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 155610, 24 грн., що складається з матеріальних збитків у розмірі 100036,64 грн., судових витрат у розмірі 4500,00 грн., моральної шкоди в розмірі 50000 грн.
Стягнуто з Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5573,60 грн.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Декоративні культури» Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради про відшкодування шкоди відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржила Полтавська міська рада, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 червня 2025 року апеляційну скаргу Полтавської міської ради задоволено частково.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2024 року змінено, зменшено розмір моральної шкоди з 50000 грн. до 10000 грн.
Здійснено перерозподіл судових витрат.
Стягнуто з Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5 573,60 грн.
В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2024 року залишено без змін.
Повернуто Полтавській міській раді надмірно сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6750 грн.
24.07.2025 позивачу ОСОБА_1 видані виконавчі листи по даній справі.
28.07.2025 та 01.08.2025 на адресу Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області позивачем було направлено заяви про виконання рішення про стягнення коштів.
Від Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області на адресу позивача надійшли відповіді № 02-23-10/657 від 30.07.2025 року та вих.№ 5-11/17136 від 06.08.2025, в якій зазначено, що відповідно до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, Полтавська міська рада не обслуговується в управлінні Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області як клієнт та не має відкритих в управлінні рахунків, тому у Казначейства відсутні правові підстави для вжиття заходів передбачених пунктами 25-32 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.
19.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявами про виконання рішення про стягнення коштів від 19.08.2025 року (з оригіналами виконавчих листів).
Згідно відповіді № 85445 від 29.08.2025 отриманої від вищезазначеного відділу, документи підлягають пред`явленню до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
23.09.2025 позивачем на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було направлені для виконання вищезазначені виконавчі листи.
15.10.2025 на адресу позивача (стягувача) ОСОБА_1 від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 30.09.2025 року у зв`язку з тим, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу повинен звертатися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені ЗУ «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1, 3 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. 
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Відповідно до частини 1 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
За змістом положень частин 1, 8 статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.
Згідно з частиною 2 статті 64 та частиною 1 статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання. Територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.
Колегія суддів звертає увагу, що виходячи із системного аналізу змісту положень статті 96 ЦК України та статей 10, 11, 51, 64, 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Полтавська міська рада (ідентифікаційний код 24388285) та виконавчий комітет Полтавської міської ради (ідентифікаційний код 05384689) є різними юридичними особами, які мають різні повноваження та функції, а також самостійно відповідають за своїми зобов`язаннями.
Тоді як оформлене оскаржуваною ухвалою стягнення на користь  ОСОБА_1 коштів з рахунків Виконавчого комітету Полтавської міської ради, відкритих у Держказначействі України, фактично є наслідком неправомірного залучення Виконкому як співвідповідача та нового боржника (солідарного боржника) якраз на стадії виконавчого провадження в справі, що, в свою чергу, свідчить про порушення судом першої інстанції імперативних норм статті 51 ЦПК України, які дозволяють суду першої інстанції за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача, тобто не з ініціативи суду, а процесуальним наслідком пред`явлення позову до неналежного відповідача є відмова в позові до нього (аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17, від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19 )
З матеріалів справи вбачаються, що при розгляді справи судом першої інстанції Виконавчий комітет Полтавської міської ради, як співвідповідач не залучався.
Однак постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції фактично вирішив питання про права та обов`язки Виконавчого комітету Полтавської міської ради, оскільки покладає на нього обов`язок замість Полтавської міської радияк відповідача відшкодувати матеріальну та моральну шкоду завдану позивачу діями та бездіяльністю останньої.
У постанові від 25.11.2014 у справі № 21-506а14 Верховний Суд України виснував про те, що під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Тобто, враховуючи, що положення ЦПК України не передбачають встановлення чи зміни способу або порядку виконання рішення суду шляхом заміни однієї особи - сторони справи на іншу особу, яка не була стороною при розгляді справи, суд не мав повноважень автоматично змінювати відповідача після ухвалення рішення. 
Зважаючи на зазначене, беручи до уваги, що Полтавська міська рад та Виконавчий комітет Полтавської міської ради є різними юридичними особами, та останній не залучався при розгляді справи по суті в якості співвідповідача, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення, оскільки така заміна вплине на права та обов`язки особи, яка не була учасником справи.
До подібних висновків прийшов Верховний Суду у своїх постановах від 16 липня 2020 року у справі № 130/2176/17, від 02 липня 2025 року у cправі № 916/3541/23.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Полтавської міської ради – задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2025 року – скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року

Головуючий    О.В. Чумак

Судді   Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук