н.п.2/599/190/2026 
Справа № 599/144/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2026 р. 
Зборівський районний суд Тернопільської області
в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.
при секретарі Сеньківській 3.1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно за заповітом. Позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із:
- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 ;
- права на закінчення приватизації земельних ділянок переданих у приватну власність ОСОБА_4 , згідно рішення двадцять першого скликання чотирнадцятої сесії Мильнівської сільської ради народних депутатів Зборівського району Тернопільської області від 31 березня 1994 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам, які проживають на території сільської ради» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92.
ОСОБА_3 , склавши заповіт, розпорядився майном у її користь.
Вона, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину прийняла. Оскільки нотаріусом відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, з підстав, що оригінали документів на нерухоме спадкове майно втрачено, змушена звернутися до суду для захисту свого права.
Позивач позовні вимоги підтримав, про що подав відповідну заяву.
Відповідач позовні вимоги визнав, згідно поданої заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо, він не заявив про відмову від неї.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із:
- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 ;
права на закінчення приватизації земельних ділянок переданих у приватну власність ОСОБА_4 , згідно рішення двадцять першого скликання чотирнадцятої сесії Мильнівської сільської ради народних депутатів Зборівського району Тернопільської області від 31 березня 1994 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам, які проживають на території сільської ради» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92, які ОСОБА_3 прийняв за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 

ОСОБА_3 , склавши заповіт, розпорядився майном у користь дочки ОСОБА_1 яка постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину прийняла.
Враховуючи, що позивач спадщину прийняв, а також, що нотаріусом відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що за ним слід визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку.
Також ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами визнати за нею право на завершення процедури приватизації та реєстрації права власності на приватизації земельних ділянок, переданих у приватну власність ОСОБА_4 , згідно рішення двадцять першого скликання чотирнадцятої сесії Мильнівської сільської ради народних депутатів від 31 березня 1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування», згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 та заяв громадян.
З цього приводу суд виходить з таких обставин.
Рішенням Мильнівської сільської ради народних депутатів від 31 березня 1994 року ОСОБА_4 передано в приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,49 га. У тому числі для особистого підсобного господарства 0,44 га., для будівництва і обслуговування жилих будинків 0,05 га. Після смерті ОСОБА_4 її майно за заповітом успадкував син ОСОБА_3 , який розпочав приватизацію земельних ділянок, проте у зв`язку зі смертю не завершив її та не отримав Державних актів на землю.
Абзацом 2 пунктом 2 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Враховуючи, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців, суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право на завершення приватизації.
Керуючись ст.ст. 12, 81,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1216,1217, 1268 ЦК України,-

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, зокрема на
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 ;
- право на закінчення приватизації земельних ділянок переданих у приватну власність ОСОБА_4 , згідно рішення двадцять першого скликання чотирнадцятої сесії Мильнівської сільської ради народних депутатів Зборівського району Тернопільської області від 31 березня 1994 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам, які проживають на території сільської ради» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92
Рішення може бути оскаржено до Тернопільської апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.

Суддя Зборівського
районного суду     Іваницький О.Р.