ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18.02.2026р. Справа № 905/1527/24 

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., за участю секретаря судового засідання (помічника судді за дорученням) Фролової Т.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРО МОНТАЖ про ухвалення додаткового рішення

по справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРО МОНТАЖ (49009, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Сергія Єфремова, буд. 16, поверх 4; код ЄДРПОУ 40001303)

до відповідача: держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, м.Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля, 1, електронна пошта: info@minjust.gov.ru)

про відшкодування збитків у розмірі 6 599 456,00 доларів США, що еквівалентно 273 084 169,00 грн., з яких 564 624,00 доларів США, що еквівалентно 23 364 028,00 грн. реальні збитки, 1 866 000 доларів США що еквівалентно 68 223 900 грн упущена вигода, -

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 22.01.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРО МОНТАЖ до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення збитків що складаються з реальних збитків в розмірі 564 624 доларів США що еквівалентно 23 364 028 грн, та упущеної вигоди в розмірі 1 866 000 доларів США що еквівалентно 68 223 900 грн. задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРО МОНТАЖ завдані збитки, що складаються з реальних збитків в розмірі 564 624 доларів США що еквівалентно 23 364 028 грн та упущеної вигоди в розмірі 1 866 000 доларів США що еквівалентно 68 223 900 грн.
Стягнуто з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 059 800,00 грн. 
Під час ухвалення рішення витрати позивача на професійну правничу допомогу судом не розподілялися.
26.01.2026 на адресу Господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРО МОНТАЖ надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить вирішити питання про стягнення судових витрат в загальному розмірі 5 214 468,14 грн, з яких 145 000,00 грн витрат з проведення оцінки розміру реальних збитків та упущеної вигоди, 52 846,59 грн витрат за послуги перекладу та надіслання процесуальних документів відповідачу, 437 225,15 грн витрат на професійну правничу допомогу та 4 579 396,40 грн - гонорар успіху.
Згідно ст.221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Позивачем у позовній заяві та в процесі розгляду справи було визначено розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката (з урахуванням заяв про їх збільшення та зменшення).
Докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду в межах передбаченого законом строку.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.02.2026 призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРО МОНТАЖ про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в судовому засіданні на 18.02.2026. 
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату час та місце проведення судового засідання були повідомленні належним чином. 
Відповідно до частини четвертої статті 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне. 
Як встановлено судом, 19.12.2023 між Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МОНТАЖ», (далі - замовник) було укладено договір про надання правничої допомоги №19/12/23-01 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати йому професійну правничу допомогу пов`язану з фіксацією та стягненням шкоди (збитків) завданих замовнику внаслідок військової агресії російської федерації (далі по тексту - послуги), а замовник зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і оплатити їх.
Згідно п. 1.2 договору надання виконавцем послуг за цим договором передбачає надання наступних послуг, зокрема:
1.2.1 досудові (підготовчі) дії, в тому числі, але не виключно: написання, формулювання та подача заяви про злочин за ч.1 ст. 438 Кримінального кодексу України щодо російської федерації з правильно оформленими та засвідченими додатками. Забезпечення її реєстрації та прийняття. Отримання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Супроводження та ініціювання (за необхідності) проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій в межах вищезазначеного кримінального провадження. Спонукання організації проведення комісійного обстеження місцезнаходження майна замовника в порядку, встановленому діючим на момент обстеження законодавством, з залученням необхідних спеціалістів та представників (за можливості, в тому числі, але не виключно: в разі якщо місцезнаходженням майна є не окупована або деокупована територія і до неї є вільний доступ). Аналіз та збір первинних документів на підтвердження втраченої вигоди замовника та її розміру внаслідок військової агресії російської федерації. Організація проведення експертизи та/або оцінки для встановлення розміру реальних збитків та втраченої вигоди та фіксації її на момент проведення такого дослідження, що включає в себе підбір відповідного спеціаліста оцінщика/експерта та взаємодія з ним, з метою отримання звіту про оцінку майна чи висновку судового експерта про його вартість найбільш якісного і повноцінного з точки зору встановлення розміру збитків та визначення обставин.
1.2.2 Написання, збір та подача до національного суду України (згідно правил підсудності) позовної заяви про відшкодування шкоди (збитків) завданих замовнику внаслідок військової агресії російської федерації.
1.2.3 Судове представництво замовника в суді першої інстанції та (за необхідності) судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також ініціювання та подання всіх необхідних процесуальних документів та здійснення в інтересах замовника процесуальних дій в межах зазначеного судового процесу.
1.2.4 Одержання рішення та виконавчого документу (в разі задоволення позовних вимог).
Відповідно до п. 2.1.1. договору виконавець зобов`язується відповідно до умов цього договору надати замовнику послуги, в обсязі, передбаченому умовами даного договору, зокрема:
2.1.1.1 оперативно та своєчасно інформувати замовника про хід надання послуг;
2.1.1.2 на вимогу замовника надати звіт про виконання договору.
Відповідно до п. 2.2 договору виконавець має право, зокрема:
2.2.1 на оплату послуг в порядку, в розмірі та в строки, передбачені умовами даного договору та додатків до нього;
2.2.2. на отримання від замовника інформації та документів, необхідних виконавцю для належного виконання умов даного договору;
2.2.3 залучати для надання послуг за цим договором та представництва інтересів замовника своїх працівників як адвокатів, членів адвокатського об`єднання, а також третіх осіб - адвокатів, спеціалістів, експертів, нотаріусів, суб`єктів оціночної діяльності тощо, на власний розсуд, в тому числі, але не виключно адвоката Ясира Сергія Андрійовича, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП №001069 від 28.05.2015.
Вчинення вказаними в даному пункті особами, а також іншими особами дій, спрямованих на надання правничої допомоги, захист та представництво інтересів замовника, вважається належним виконанням виконавцем своїх обов`язків за цим договором. 
Замовник зобов`язується оплачувати послуги, що надаються виконавцем, в порядку, в розмірі та в строки, передбачені умовами даного договору та додатків до нього (п. 3.1.1 договору).
Відповідно до п. 4.1 договору ціна договору складає суму вартості наданих послуг за цим договором відповідно до акту про надання послуг та «гонорару успіху» передбаченого п. 4.1.2 договору.
Згідно п. 4.1.1 договору вартість надання послуг передбачених п.п. 1.1, 1.2 (з підпунктами), даного договору складає:
4.1.1.1 - 5000,00 $ (п`ять тисяч доларів США, 00 центів) одноразово (у іноземній валюті (долар США) або у гривні за середнім курсом продажу валюти в банках, що визначається відповідно до даних веб-сайту http://minfin.com.ua/ua/currency/ua на момент виставлення рахунку) перед подачею позовної заяви до суду, в порядку передбаченому п. 1.2.2 даного договору.
4.1.1.2 - від 500 до 1000,00$ (від п`ятисот до однієї тисячі доларів США, 00 центів) на місяць (у іноземній валюті (долар США) або у гривні за середнім курсом продажу валюти в банках, що визначається відповідно до даних веб-сайту http://minfin.com.ua/ua/currency/ua (залежно від обсягу наданих послуг).
4.1.1.3 Вартість послуг передбачених в п.п. 4.1.1.2 цього договору визначається за домовленістю сторін у виставлених виконавцем замовнику рахунках. 
Відповідно до п. 4.1.2 договору «гонорар успіху» складає 5% від суми фактично стягнутих/відшкодованих замовнику коштів чи/або ринкової вартості поверненого майна (визначеної на момент його повернення) внаслідок виконання даного договору. Остаточний розмір «гонорару успіху» узгоджується сторонами окремо, в додатковій угоді до даного договору.
Вказаний в даному пункті «гонорар успіху» оплачується виконавцю в будь-якому випадку після підписання даного договору, після настання обставин, зазначених в цьому пункті, незалежно від обсягу фактично виконаних виконавцем дій та заходів.
Згідно п. 4.1.3 договору замовник сплачує виконавцю вартість послуг передбачену пунктом 4.1.1 цього договору протягом 10 (десяти) календарних днів з дати виставлення виконавцем рахунку, а послуг передбачених пунктом 4.1.1.2 цього договору до 25 (двадцять п`ятого) числа кожного поточного (звітного) місяця, протягом усього строку надання таких послуг.
Замовник сплачує виконавцю «гонорар успіху» передбачений п. 4.1.2 цього договору, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання будь-якої суми чи частини грошових коштів на відшкодування шкоди (збитків) завданих замовнику внаслідок військової агресії російської федерації, та/або протягом 1 (одного) календарного місяця з моменту одержання майна у відшкодування шкоди (збитків) завданих замовнику внаслідок військової агресії російської федерації (п. 4.1.4 договору).
Відповідно до п. 4.1.5 договору всі інші видатки, пов`язані з наданням послуг за цим договором, в тому числі, але не виключно: збори, мито та інші обов`язкові платежі; поштові, транспортні, та інші видатки, послуги інших залучених спеціалістів (експерти, оцінщики, нотаріуси, перекладачі, реєстратори, тощо), а також витрати, комісійні, винагороди та інші платежі пов`язані з подачею та супроводженням заяв в міжнародні судові, урядові чи неурядові організації, заклади чи/або установки, в тому числі, але не виключно: міжнародний комерційний арбітраж, Європейський суд з прав людини, суди закордонних юрисдикцій - є окремими витратами і не входять до вартості послуг за цим договором та сплачуються замовником окремо або компенсуються замовником виконавцю згідно виставлених рахунків.
Згідно п. 4.2 договору обсяг наданих послуг погоджується та визначається в акті про надання послуг. Надання виконавцем послуг за цим договором підтверджується фактичним здійсненням останнім дій, спрямованих на представництво інтересів замовника (подання заяв, клопотань, скарг, позовних заяв, будь-яких процесуальних та супутніх документів, правового, процесуального характеру, та інших документів, а також представництво в судових чи правоохоронних органах, Служби Безпеки України, органах державної влади чи місцевого самоврядування, а також перед будь-якими фізичними та юридичними особами, будь-якої форми власності тощо). Підписанням цього договору замовник стверджує, що він приймає надані виконавцем послуги в момент їх надання. 
Після надання послуг виконавець передає замовнику два екземпляри підписаного зі свого боку акту про надання послуг до 10 (десятого) числа місяця наступного за поточним (звітним). Замовник має невідкладно підписати акти про надання послуг (в двох примірниках), після чого один із примірників негайно передати виконавцеві (п. 4.3 договору).
Відповідно до п. 4.4 договору у випадку не підписання та/або несвоєчасного підписання актів про надання послуг з боку замовника протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту їх отримання, за умови відсутності письмового вмотивованого заперечення проти підписання, акти про надання послуг вважаються підписаними без застережень, а послуги - наданими в повному обсязі.
Згідно п. 7.1 договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. 
Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень. 
Крім того, 19.12.2023 між АО «Альянс ДЛС» (замовник) та адвокатом Ясир Сергій Андрійович (адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ЗП №001069) укладено Договір №1219/01-23 про надання професійної правничої допомоги. Увідповідності із даним договором, адвокат приймає на себе обов`язок по наданню клієнтам замовника допомоги, а замовник приймає на себе обов`язок сплатити адвокату гонорар за надання захисту та правової (професійної правничої) допомоги.
Також до матеріалів справи надано ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Дніпро Монтаж» на підставі договору про надання правничої допомоги №19/12/23-01 від 19.12.2023р. , адвокат Ясир С.А.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналізуючи вищевказане, суд зазначає, що при зверненні з заявою про відшкодування судових витрат на послуги адвоката сторона повинна документально довести, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надати договір на правову допомогу, акт приймання - передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату вищевказаних послуг, розрахунок таких витрат.
Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На виконання умов договору виконавцем замовнику були виставлені рахунки на оплату (Т.7 а.с. 21-24).
На підтвердження наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 19/12/23-01 від 19.12.2023, сторонами складені та підписані без зауважень акти надання послуг без їх деталізації на загальну суму 437 225,85 грн., а саме: №1 від 31.10.2024 на суму 208 000,00 грн., №2 від 31.12.2024 на суму 20 990,00 грн., №1 від 31.01.2025 на суму 20 990,00 грн., №3 від 28.02.2025 на суму 41 800,00 грн., №5 від 31.03.2025 на суму 20 725,00 грн., №7 від 30.04.2025 на суму 41 580,00 грн.,№9 від 30.05.2025 на суму 20 741,45 грн., №10 від 30.06.2025 на суму 20 857,50 грн., №12 від 31.07.2025 на суму 20 883,10 грн., №16 від 30.09.2025 на суму 20 658,80 грн. 
За приписами ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВП ВС від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Як вбачається із матеріалів справи, Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» було підготовлено та надано до суду наступні документи: позовну заяву, клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, письмові пояснення від 20.02.2025, супровідний лист від 12.03.2025 про долучення до матеріалів справи копії ухвали від 24.02.025 з перекладом на російську мову та нотаріальним засвідченням справжності підпису перекладача та доказів її надсилання на адресу посольства російської федерації в Польщі, клопотання про долучення додаткових пояснень та збільшення розміру позовних вимог від 25.07.2025, клопотання про відкладення підготовчого засідання від 28.08.2025, клопотання про відкладення підготовчого засідання від 06.10.2025, клопотання про долучення звіту про оцінку збитків від 29.10.2025, заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог від 06.11.2025, клопотання про відкладення підготовчого засідання від 20.11.2025, супровідний лист від 11.12.2025 на підтвердження направлення на адресу посольства російської федерації в Польщі копій ухвал від 28.07.2025, 28.08.2025, 07.10.2025, 30.10.2025, заяв про уточнення позовних вимог, звіту про оцінку збитків (доопрацьованого) від 28.10.2025 з перекладом на російську мову та нотаріальним засвідченням справжності підпису перекладача, заяву про ухвалення додаткового рішення від 26.01.2026, супровідний лист на підтвердження направлення на адресу посольства російської федерації в Польщі заяви про ухвалення додаткового рішення від 26.01.2026. 
Також адвокат Ясир С.А. брав участь у судових засіданнях 20.01.2025, 24.02.2025, 08.04.2025, 14.05.2025, 17.06.2025, 28.07.2025, 30.10.2025, 18.12.2025 та 22.01.2026, що відображено у протоколах судових засідань за вказані дати.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, з огляду на зміст пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
На підставі вищенаведеного, дослідивши наявні докази, суд доходить висновку, що заявником доведено факт надання послуг з професійної правничої допомоги.

Відповідно до статті 19 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: 
(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 
(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 
(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». 
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.
За змістом частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України відсутність клопотання учасника справи про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не звільняє суд від необхідності при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховувати:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Відповідачем клопотання про зменшення суми судових витрат не надавалось.
Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19. 
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17). 
Підсумовуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).
Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Суд зазначає, що для включення всієї суми витрат на професійну правничу допомогу у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.
Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. 
Здійснюючи аналіз заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 437 225,15грн у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги всі надані позивачем докази на підтвердження надання правничої допомоги замовнику та обсяг проведеної адвокатом роботи, кількість судових засідань в яких приймав участь адвокат (8 судових засідань), також бере до уваги, що розглядуваний спір є відносно новим у системі правосуддя України з точки зору особи відповідача і специфічних обставин заподіяння збитків.
Проте, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. 
Оцінюючи розмір зазначених витрат у контексті критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, керуючись передбаченим статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням щодо справедливого вирішення судом спорів та встановленими статтею 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, серед яких справедливість, добросовісність та розумність, розумним розміром витрат на професійну правничу допомогу в межах справи, що розглядається, суд вважає суму у розмірі 200 000грн. 

Щодо вимог про стягнення «гонорару успіху» в сумі 4 579 396,40грн. суд зазначає наступне.
Згідно приписів ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч.1 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п.134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Суд зазначає, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72). 
Так, у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). 
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху», у справі яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату (додаткова постанова Верховного Суду від 27.09.2022 у справі № 910/3547/21).
Отже при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Суд самостійно оцінює подані заявником докази у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" є розумність заявлених витрат, тобто обґрунтування розміру заявленої суми, а стягнення такої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.
Погоджений додатковий "гонорар успіху" є домовленістю клієнта і адвоката, а тому безумовно не підтверджує обсяг наданих послуг і виконаних робіт, як і не може свідчити про критерій реальності адвокатських витрат, щодо встановлення їхньої дійсності та необхідності саме в розмірі гонорару успіху зазначеного заявником.

Як вже зазначалося, сторони встановили, що відповідно до п. 4.1.2 договору «гонорар успіху» складає 5% від суми фактично стягнутих/відшкодованих замовнику коштів чи/або ринкової вартості поверненого майна (визначеної на момент його повернення) внаслідок виконання даного договору. Остаточний розмір «гонорару успіху» узгоджується сторонами окремо, в додатковій угоді до даного договору.
Вказаний в даному пункті «гонорар успіху» оплачується виконавцю в будь-якому випадку після підписання даного договору, після настання обставин, зазначених в цьому пункті, незалежно від обсягу фактично виконаних виконавцем дій та заходів.
Також в п. 4.1.4 вказаного договору зазначено, що замовник сплачує виконавцю «гонорар успіху» передбачений п. 4.1.2 цього договору, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання будь-якої суми чи частини грошових коштів на відшкодування шкоди (збитків) завданих замовнику внаслідок військової агресії російської федерації, та/або протягом 1 (одного) календарного місяця з моменту одержання майна у відшкодування шкоди (збитків) завданих замовнику внаслідок військової агресії російської федерації.
Отже договором встановлено, що розмір гонорару успіху визначається як 5%:
- від фактично стягнутих/ відшкодованих замовнику коштів
- чи/або ринкової вартості поверненого майна
- остаточний розмір узгоджується в додатковій угоді.
Проте на даний час не можливо визначити розмір відшкодованих замовнику коштів чи/або ринкову вартість поверненого майна (визначеної на момент його повернення) внаслідок виконання даного договору. Отже визначення такого розміру можливе лише в межах виконавчого провадження, а не від суми розміру збитків, які стягнути на користь позивача за рішенням суду від 22.01.2026. 
Також матеріали справи не містять додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №19/12/23-01 від 19.12.2023, як це передбачено п. 4.1.2 договору в якій остаточно узгоджено розмір «гонорару успіху».
Отже, за висновком суду, заявлені вимоги про стягнення гонорару успіху в сумі 4 579 396,40 грн. є передчасними та задоволенню не підлягають. 

Щодо судових витрат, пов`язаних з проведенням оцінки розміру реальних збитків та упущеної вигоди в сумі 145 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно з ч.4 ст.127 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
У відповідності із договором № 18-07/23 на надання послуг з проведення оцінки майна (визначення розміру реальних збитків) від 18.07.2023, укладеного ТОВ «Дніпро Монтаж» з Фізичною особою-підприємцем Жировим Андрієм Костянтиновичем (суб`єкт оціночної діяльності) вартість послуг з оцінки розміру завданих збитків складає 80 000,00 грн.
У відповідності із договором № ВВ-7/18 на надання послуг з проведення оцінки майна (у зв`язку із втратою майна) від 18.07.2023, укладеного ТОВ «Дніпро Монтаж» з Фізичною особою-підприємцем Жировим Андрієм Костянтиновичем (суб`єкт оціночної діяльності) вартість послуг з оцінки розміру завданих збитків складає 45 000,00 грн.
Також між ТОВ «Дніпро Монтаж» та Фізичною особою-підприємцем Жировим Андрієм Костянтиновичем було укладено договір №ВВд/26-8 на надання послуг з проведення оцінки майна від 26.08.2025, вартість послуг з доопрацювання звіту про оцінку майна складає 20 000,00 грн.
На підтвердження виконаних робіт за вищенаведеними договорами сторони склали акти виконаних послуг від 04.10.20234 на суму 80 000грн, від 19.10.2023 на 45000грн та від 30.10.2025 на 20 000грн.
Оплата позивачем експертного дослідження за вищезазначеними договорами підтверджується платіжними інструкціями № 9220 від 14.02.2022, №9219 від 14.02.2024, №7652 від 19.07.2023, №7651 від 19.07.2023 та № 2733 від 30.10.25 на загальну суму 145 000грн.
Вищевказані документи є належними доказами, що в повному обсязі підтверджують понесені позивачем витрати. Тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо покладення на відповідачів судових витрат на проведення незалежної оцінки по визначенню шкоди та обсягу збитків у розмірі 145 000,00 грн. є обґрунтованими та доведеними.
А тому, як наслідок, витрати позивача на проведення оцінки розміру реальних збитків та упущеної вигоди в сумі 145 000,00 грн. покладаються на відповідача у справі.

Щодо вимоги про стягнення 52 846,59 грн поштових витрат, пов`язаних з відправкою процесуальних документів, ухвал суду на адреси посольств російської федерації, витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій необхідних для розгляду справи (витрати на послуги перекладачів та нотаріусів), суд зазначає наступне.
Як зазначалось, відповідно до приписів ч.2 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема:
-пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
- пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Позивачем до матеріалів справи надані квитанції Укрпошти на підтвердження здійснення поштових відправлень на адресу посольства РФ, а саме квитанція від 20.02.2025 на суму 1 325,79 грн, квитанція від 11.03.2025 на суму 260грн, квитанція від 24.07.2025 на суму 674,80 грн., а всього на загальну суму 2 260,59грн.
Суд зазначає, що витрати, пов`язані з направленням поштової кореспонденції іншій стороні у справі, не віднесені до пунктів 1-3 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, разом з тим, аналізуючи їх на предмет відповідності витратам, вказаним у пунктів 4 такої частини, суд дійшов висновку, що диспозиція такого пункту пов`язує віднесення витрат учасника судового процесу до категорії "витрат, пов`язаних з розглядом справи", а відтак і до категорії "судових витрат" - їх пов`язаність з вчиненням інших "процесуальних дій".
З системного аналізу ст.ст. 3, 12, 13, 15, 120, 121, 185, 223, 331, 338 ГПК України будь-які дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом - в т.ч. відправлення документів є процесуальною дією в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.
Таким чином, суд дійшов висновку, що витрати на відправку кореспонденції є такими, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та правомірно заявлені позивачем на підставі п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України.
Також позивачем зазначено що він поніс витрати у зв`язку із залученням перекладачів для здійснення перекладу позовної заяви з додатками до неї та ухвал суду в загальній сумі 50 586 грн. 
На підтвердження зазначених витрат позивачем до матеріалів справи надано наступні докази:
1.Рахунок на оплату № 63 від 25.10.2024 на суму 35 250 грн та платіжна ?інструкція № 881 від 28.10.2024 про сплату зазначених витрат у розмірі 35 250,00 грн;
2. Рахунок на оплату № 72 від 10.03.2025 на суму 780 грн та платіжна інструкція № 623 від 10.03.2025 про сплату зазначених витрат у розмірі 780,00 грн;
3. Рахунок на оплату № 89 від 21.07.2025 на суму 9660 грн та платіжна інструкція № 1720 від 22.07.2025 про сплату зазначених витрат у розмірі 9 660,00 грн;
4. Рахунок на оплату № 91 від 21.08.2025 на суму 4 896 грн та платіжна інструкція № 1995 від 21.08.2025 про сплату зазначених витрат у розмірі 4 896,00 грн.

Отже понесені позивачем витрати у розмірі 52 846,59 грн, пов`язані з відправкою процесуальних документів та ухвал суду на адреси посольств російської федерації, та витрати на послуги перекладачів та нотаріусів підтверджуються наданими до матеріалів справи доказами. А тому, судом визнано обґрунтованими вимоги позивача про їх стягнення з відповідача, заява в цій частині судом задовольняється.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. 
Враховуючи викладене, а також відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 200 000грн, витрати з проведення оцінки розміру реальних збитків та упущеної вигоди в сумі 145 000,00 грн, витрати за послуги перекладу та надіслання процесуальних документів відповідачу в сумі 52 846,59 грн 
Керуючись ст.ст. 15, 73, 74, 86, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, - 

ВИРІШИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МОНТАЖ» про ухвалення додаткового рішення у справі №905/1527/24 - задовольнити частково.
2.Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, м.Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля, 1, електронна пошта: info@minjust.gov.ru) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРО МОНТАЖ (49009, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Сергія Єфремова, буд. 16, поверх 4; код ЄДРПОУ 40001303) судові витрати в загальному розмірі 397 846,59 грн., з яких витрати з проведення оцінки розміру реальних збитків та упущеної вигоди в сумі 145 000,00 грн, витрати за послуги перекладу та надіслання процесуальних документів відповідачу в сумі 52 846,59 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 200 000 грн.
Відмовити у решті стягнення витрат на правничу допомогу.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
В судовому засіданні 18.02.2026 оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 04.03.2026.
Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.С. Зельман