Дата документу 18.03.2026	Справа № 554/14145/25	
 	Провадження № 2/554/643/2026	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого – судді Савченко Л.І., 
при секретарі – Титаренко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування,-
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0424 га з кадастровим номером: 5310137000:19:001:0048, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою АДРЕСА_1 (до перейменування – ОСОБА_4 ), після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
В обґрунтування позову вказала, що  ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_5 залишив заповіт, відповідно до якого усе своє майно повністю заповів ОСОБА_1 . Позивач вказує, що вона звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Сокирченко Т.П. із заявою про прийняття спадщини. На підставі вказаної заяви нотаріусом було відкрито спадкову справу №8/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не надходило. Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно: квартира за адресою АДРЕСА_2 та земельна ділянка, площею 0,0424 га з кадастровим номером 5310137000:19:001:0048, яка передана для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до перейменування – ОСОБА_4 ) у спільну сумісну власність. Позивач зазначає, що приватним нотаріусом Сокирченко Т.П. їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.02.2023 року після померлого ОСОБА_5 на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровано в реєстрі за №8/2022, загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 10 кв.м., спадкова справа №8/2022, зареєстрована в реєстрі за №154. Також нотаріусом було повідомлено про неможливість оформлення в порядку встановленому Законом України «Про нотаріат» свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки земельних ділянок, у зв`язку з тим, що співвласники майна – земельної ділянки, не визначили частки в спільній сумісній власності, тому видати свідоцтво про право на спадщину є неможливим. Нотаріус видав спадкоємиці відповідну Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 вересня 2025 року за №98/02-31, що стало підставою для подання даного позову. Позивач вказує, що співвласниками земельної ділянки площею 0.0424 га, згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку 06 вересня 2004 року, серія ПЛ №006993, за адресою АДРЕСА_1 ), є: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Частки в спільній власності не встановлені, хоча співвласники земельної ділянки мають право власності на квартири, які розташовані на земельній ділянці, яка є предметом даного позову та частка яких входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_5 . Позивач вказує, що має право на таку ж частку, яка належала попередньому власнику, тобто спадкодавцю ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження .
15 жовтня 2025 року від Полтавської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначили, що Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради проти позову заперечує з огляду на наступне.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 17.02.2023 р. зареєстрованого в реєстрі за № 154 та витягу з Державного реєстру речових прав № 323277257 від 17.02.2023 р. ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 , а норми ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України поширюються на перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), а отже не поширюються на відносини, що виникають при переході права власності на квартиру в багатоквартирному будинку. Представник відповідача зазначає, що при переході права власності на квартиру, новий власник стає співласником на праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Позивачем не підтверджено належними доказами той факт, що відповідач у справі – Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради якимось чином порушує, не визнає або оспорює його права . Оскільки судовому захисту підлягає лише невизнане, оспорене або порушене право, вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради відсутні (а.с.37-40).
17 грудня 2025 року від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_6 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 17.02.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 154, та витягу Державного реєстру речових прав № 323277257 від 17.02.2023 року, ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Норми ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України поширюються на перехід прав на земельну ділянку у разі набуття права власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), а отже не поширюються на відносини, що виникають при переході права власності на квартиру в багатоквартирному будинку. Таким чином, Відповідач 3 спростовує твердження позивача про відсутність права на визнання права власності в порядку спадкування за заповітом 1/3 частки земельної ділянки. Щодо визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на частку земельної ділянки наданої для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, повідомляє наступне: Частки в спільній власності не встановлені, хоча співвласники земельної ділянки мають право власності на квартири, які розташовані на земельній ділянці, яка є предметом даного позову та частка яких входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_5 . Земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер, тому вона є сформована та в розумінні ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України, є об`єктом цивільних прав. Позивач має право на таку ж частку, яка належала попередньому власнику, тобто спадкодавцю ОСОБА_5 , а саме на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0424 га з кадастровим номером 5310137000:19:001:0048, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачем 3 зазначено, що відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або є власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Позивач вважає викладені заперечення Відповідача 3 у відзиві на позовну заяву безпідставними та необґрунтованими та спрямовані на створення перешкод для визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку земельної ділянки за ОСОБА_1 (а.с.64-66).
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.59).
Від представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.84)
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованими повідомленнями, однак останні повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.68-71, 80-83), що є належним повідомленням згідно п.8 ч.4 ст. 128 ЦПК України.
Відповідач Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки в під системі «Електронний суд» (а.с.79), свого представника в судове засідання не направили , про причину його неявки суд не повідомлено.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справи докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 16 березня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.10).
З копії заповіту посвідченого 11 грудня 2020 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Сокирченко Т.П. вбачається, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, що на день смерті буде належати йому за законом заповів ОСОБА_1 , заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1018 (а.с.11).
З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68766789 від 05.04.2022 р. вбачається, що приватним нотаріусом Сокирченко Т.П. 05.04.2022 р. заведено спадкову справу № 8/2022 після смерті ОСОБА_5 (а.с.13).
З копії довідки № 99/01-16 виданої 10.09.2025 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Сокирченко Т.П. вбачається, що за наявними у спадковій справі № 8/2022 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , спадкоємцем померлого є ОСОБА_1 (а.с.12).
17 лютого 2023 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, з якого вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з квартири за номером АДРЕСА_3 (стара адреса: АДРЕСА_1 ) житловою площею - 10.0 кв.м., загальна площа – 32,4 кв.м. (а.с.14).
Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П. від 10 вересня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю частку земельної ділянки площею 0,0424 га, кадастровий номер - 5310137000:19:001:0048, яка передана для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) у спільну сумісну власність ОСОБА_7 разом із іншими співвласниками без визначення часток у праві власності , у зв`язку з невідповідністю заявлених прав і поданих документів вимогам чинного законодавства. У постанові вказано, що до складу спадкового майна входить земельна ділянка, яка перебуває у спільній сумісній власності, частка якої не визначена в простих арифметичних дробах, видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості (а.с.16) .
З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ПЛ № 006993 виданого на ім`я ОСОБА_5 вбачається, що земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 в на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (а.с.17).
З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9977070642025 від 08.09.2025 р. вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 5310137000:19:001:0048 розташована за адресою АДРЕСА_1 , вид цільового призначення земельної ділянки – для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, площа земельної ділянки – 0,0424 га., яка на праві власності належить  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (а.с.18-22).
Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. 
Відповідно до вимог ст.78 ЗК України, право власності на землю-це право володіти,користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
За приписами ч.9 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Частиною 1 ст.369, ч. 1,2 ст.372 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. 
Положеннями ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
На підставі вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до ст. 1277 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Таким чином, ОСОБА_1 має право на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 як єдиний спадкоємець, який прийняла спадщину на підставі заповіту.
Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно з п.“г” ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Положеннями ч. 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 та їй належить квартира за адресою АДРЕСА_2 , яка розташована на земельній ділянці площею 0.0424 га, яка надана для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий № 5310137000:19:001:0048, за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_5 (спадкодавець), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, то заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку вище вказаної земельної ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та покладає їх на позивача, оскільки на їх розподілі вона не наполягала. 
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В: 
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0424 га з кадастровим номером: 5310137000:19:001:0048, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою АДРЕСА_1 (до перейменування – ОСОБА_4 ), після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Судовий збір покласти на позивача.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач –  ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий.
Відповідач –  ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий.
Відповідач – Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 36, код ЄДРПОУ 24388285.

Суддя Л.І. Савченко