ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/1362/25 пров. № А/857/15833/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Мандзія О.П.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 
за участю секретаря судового засідання Гепфель А.А.,

представник відповідача Пилат М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року з питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі №380/1362/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, - 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 через представника Райзмана Олександра Яковича 15.02.2026 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення (зареєстровано 16.02.2026 за вх №11887) постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №380/1362/25, у якій просив змінити спосіб виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №380/1362/25 в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивач у встановленому законом розмірі відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням порядку їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ, компенсації втрати частини доходу за період з 07.10.2009 до дати фактичної виплати заборгованості по пенсії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 заборгованості по пенсії в сумі 443185,80 грн.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у цій справі в задоволенні заяви представника позивача від 16.02.2026 про встановлення зміну способу та порядку виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №380/1362/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, - відмовлено повністю.
Не погоджуючись із такою ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1 через свого представника Райзмана Олександра Яковича, оскільки як вважає апелянт таку прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не повністю досліджено обставини справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції у цій справі набрало законної сили, однак досі не виконане. При цьому, повторні звернення позивача до суду починаючи з 19.09.2025 в рамках процедури судового контролю не призвели до його виконання.
Не можна вважати виконаним судове рішення шляхом перерахунку пенсії та внесення відповідної заборгованості до Реєстру судових рішень, без фактичної виплати заборгованості по пенсії, адже порядок і спосіб, яким таке судове рішення має бути виконане встановлене у його резолютивній частині. Також стверджено про відсутність бюджетного фінансування Пенсійного фонду України на виконання судових рішень, які набрали законної сили.
Апелянт вважає, що наявні усі передбачені чинним законодавством України підстави для зміни способу і порядку виконання відповідного судового рішення.
Висновок суду першої інстанції про те, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не зумовить його фактичного виконання не заснований на законі і зумовили невірне вирішення судового спору.
Апелянт просив скасувати спірну ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у цій справі та змінити спосіб і порядок виконання судового рішення.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та вказав, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у цій справі Головним управлінням Пенсійного фонду України нараховано ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 до дати фактичної виплати заборгованості по пенсії в сумі 522581,85 грн.
З врахуванням Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 14.07.2025 за №821, виплата коштів, нарахованих на виконання рішень суду здійснюється заявнику в межах наявних бюджетних асигнувань.
Зазначено, що змінивши спосіб виконання судового рішення у спосіб, у який просить заявник, буде змінено рішення по суті.
Відповідач просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у цій справі залишити без змін.
Апелянтом також подано пояснення до апеляційної скарги, до яких долучив відомості щодо заборгованості по виплаті пенсії за судовим рішенням у цій справі станом на 12.04.2026 та така складає 433067,80 грн.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги/, просила у її задоволенні відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін. при цьому вказав, що рішення суду частково виконане на суму 89000,00 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла переконання, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та письмовими доказами підтверджується, що позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення перерахунку та виплати позивачу у встановленому законом розмірі компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 на момент фактичної виплати заборгованості з пенсії.
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу у встановленому законом розмірі компенсації втрати частини доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 по день фактичної виплати заборгованості з пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 у справі №380/1362/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не прийняття рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії за заявою ОСОБА_1 від 28.12.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
18.09.2025 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі №380/1362/25 скасовано. Ухвалено постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії дій задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 у встановленому законом розмірі та відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 року до дати фактичної виплати заборгованості по пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 у встановленому законом розмірі та відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ компенсацію втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 року до дати фактичної виплати заборгованості по пенсії.
Постановляючи оскаржену ухвалу від 04.03.2026. якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні відповідної заяви суд першої інстанції, з покликанням на позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду у постанові від 11.11.2025 у справі №380/9506/23, за якою оскільки фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання судового рішення є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії, доводи апелянта наведені в заяві є безпідставними. Крім того, зміна способу і порядку виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача вказав. що рішення суду у цій справі частково виконане.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Положенням ч. 1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частинами 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Законом України від 21.11.2024 №4094-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень», який набрав чинності 19.12.2024, внесено зміни до положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, ч. 1 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з ч. 3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024) підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Вказане свідчить про те, що з 19.12.2024 приписи ст. 378 КАС України доповнені самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Зміни до ч. 3 ст. 378 КАС України, внесені Законом №4094-IX, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
У постанові Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №380/7706/22 зазначено, що прийняттям Закону №4094-IX Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення. Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.
Верховний Суд дійшов висновку, що застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з Головного управління нарахованої суми є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.
У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості є чітко визначеною та нарахованою власне відповідачем.
Також Верховний Суд зазначив, що посилання пенсійного органу на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 11.11.2014 у справі №21-475а14, від 11.11.2014 у справі №21-394а11, та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а, від 10.07.2018 у справі №755/7078/16-а, від 21.08.2018 у справі №803/3805/15, від 11.02.2020 у справі №826/8279/16, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 є нерелевантними та такими, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки такі висновки стосувалися застосування положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній до 19.12.2024.
Сторонами не заперечується факт часткового виконання рішення суду у справі №380/1362/25. Так, звертаючись із цією заявою до суду першої інстанції заявник просив стягнути заборгованість по пенсії в розмірі 443185,80 грн, в апеляційній скарзі – 437067,80 грн, в поясненні до апеляційної скарги – 433067,80 грн (станом на 12.04.2026).
Своєю чергою, нарахування боржником стягувачу компенсації втрати частини доходу за затримку строків виплати пенсії за період 07.10.2009 по 31.12.2024 в сумі 522581,85 грн, з компенсацією втрати частини доходу за затримку термінів виплати заборгованості в період з 01.01.2025 по день фактичної виплати заборгованості, її облік як заборгованості по пенсії в системі діловодства ПФУ, однак її невиплата (окрім суми 89514,05 грн, що підтверджено представником відповідача), підтверджують доводи заявника про невиконання вищезазначеного рішення суду протягом двох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили. 
Вказане свідчить про те, що боржник фактично ігнорує приписи чинного законодавства та наводить аргументи, котрі були слушними в минулому - з огляду на дію редакції статті 378 КАС України, що була чинною до 18.12.2024, за якою зміна способу виконання рішення про перерахунок та виплату пенсії на стягнення заборгованості по пенсії трактувалася як зміна рішення по суті, що не допускається на стадії його виконання. Проте, з 19.12.2024 відповідний правовий підхід змінено та такий безпосередньо визначено законом за умови, що суб`єкт владних повноважень не виконує судового рішення протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили. 
Таким чином, враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, з огляду на зміст абзацу 2 ч. 3 ст. 378 КАС України, у редакції Закону України №4094-IX та на підтверджені матеріалами справи обставини існування боргу у відносинах із перерахунку пенсії понад два місяці з дня набрання законної сили рішенням, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заяву про зміну способу виконання рішення суду слід задовольнити..
Апеляційний суд наголошує, що рішення суду першої інстанції (про зміну способу виконання рішення суду) стосується вже нарахованої та чітко визначеної суми доплати пенсії, а тому зміна способу і порядку виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, а є лише зміною невиконаного грошового зобов`язання у форму примусового грошового стягнення для ефективного забезпечення права позивача.
Більш того означену суму заборгованості визначено відповідачем.
Апеляційний суд також зауважує, що в заяві від 15.02.2026 позивач не звертався до суду із вимогою у заяві щодо зміни способу і порядку виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у цій справі щодо стягнення відповідної суми заборгованості по пенсії з компенсацією втрати частини доходу за затримку строків виплати заборгованості в період з 01.01.2025 року по день фактичної виплати заборгованості, а тому такій судом апеляційної інстанції з врахуванням приписів ст. 308 КАС України оцінка не надається.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні заяви, а тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а заяву задовольнити частково в сумі заборгованості – 433067,80 грн.
Керуючись статтями 2, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року скасувати та ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду задовольнити частково.
Змінити спосіб і порядок виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №380/1362/25 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у встановленому законом розмірі та відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 року до дати фактичної виплати заборгованості по пенсії, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості з виплати нарахованої компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 31.12.2024 в сумі 433067 (чотириста тридцять три тисячі шістдесят сім) грн 80 коп.
В задоволенні інших вимог заяви від 15.02.2026 (зареєстровано 16.02.2026 за вх №11887) про зміну порядку і способу виконання судового рішення - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 17.04.26