Справа № 766/9233/24
н/п 1-кп/766/1707/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона дистанційно, в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2023 року за №62023080200000041, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Іллічівськ Одеської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрільця ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , сержанта, одруженого, маючого на утримані двох малолітніх дітей 2019 та 2020 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, судимостей не має, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», у період з 23 травня 2023 року по 07 листопада 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати, неодноразово повідомив командуванню військової частини завідомо неправдиві відомості щодо поважності причин відсутності на військовій службі, а саме про проходження ним лікування у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, та, як наслідок не з`явився до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_3 , тим самим, ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом обману до 07 листопада 2023 року.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 409 КК України, як ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану. 

ІІ. Позиція сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_4 вказав на доведеність винуватості ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України та просив призначити покарання із застосуванням ч. ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі та на підставі ст. 58 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі, призначивши покарання у виді службового обмеження військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків строком на 2 (два) роки. 
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 409 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному розкаявся. При цьому показав, що після отриманого ним у 2023 році поранення перебував у лікарні. Після завершення лікування не повернувся до військової частини та повідомляв командуванню, що проходить лікування. Про вчинене шкодує. Підтвердив намір в подальшому проходити військову службу.
Захисник ОСОБА_5 у своїй промові під час судових дебатів, не оспорюючи факт доведеності винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 409 КК України, вважав, що запропонована прокурором міра покарання цілком відповідає ступеню тяжкості вчиненого його підзахисним правопорушення, просив надати можливість останньому продовжити військову службу та надавати відсіч збройній агресії рф.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.
При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

IV. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обвинувачений свою вину визнав, розкаявся у вчиненому, тому відповідно ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

V. Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.
Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, який має постійне місце проживання, одружений, має на утримані двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, судимостей не має, брав безпосередню участь у відсічі військової агресії рф проти України, в ході якої зазнав поранення, за що має відзнаку МО України, за місцем проходження служби характеризується позитивно .
Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 можливо призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 409 КК України, пов`язане із позбавленням волі. 
За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. (ч. 1 ст. 69 КК України).
З урахуванням правил, визначених ч. 1 ст. 69 КК України та фактичних обставин справи, а також обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь його суспільної небезпеки, суд вважає за можливе перейти до покарання нижче від найнижчої межі, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого. 
Крім того, при вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує положення ч. 1, 2 ст. 58 КК України, відповідно до яких покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. 
З огляду на викладене, а також ту обставину, що ОСОБА_3 являється військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, враховуючи позицію обвинуваченого, який виявив бажання і в подальшому проходити військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України, існують достатні підстави для призначення саме покарання у виді службового обмеження.

VI. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Матеріальна шкода правопорушенням не заподіяна. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

VIІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, суд не вбачає підстав для обрання відносно обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст.124, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України ОСОБА_3 , замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків строком на 2 (два) роки. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 1ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку негайно направити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1