Справа № 299/530/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого: судді Джуги С.Д.,
суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.
за участі секретаря судового засідання:Мочан М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2025 року у складі судді Левка Т.Ю., у справі за заявою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2025 року у цивільній справі № 299/530/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,-
в с т а н о в и в:
05.11.2025 тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_4 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із заявою про роз`яснення судового рішення від 28.02.2025 у цивільній справі № 299/530/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заява мотивована тим, що 28.02.2025 р. Виноградівським районним судом Закарпатської області була розглянута цивільна справа № 299/530/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення.
Обгрунтовуючи свої вимоги заявник вказує, що громадянин ОСОБА_1 через центр надання адміністративних послуг подав на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем перебування на військовому обліку, заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.4, ч.1 ст. 23 Закону України №3543-ХІІ. Серед документів що підтверджують право на отримання відстрочки від мобілізації на особливий період ОСОБА_1 надав копію рішення у справі №299/530/25. ІНФОРМАЦІЯ_3 не залучався Виноградівським районним судом третьою особою без самостійних вимог до розгляду зазначеної справи, однак винесене рішення безпосередньо стосується прав та законних інтересів ІНФОРМАЦІЯ_4 , який відповідно до Закону України №1932-ХІІ являється органом військового управління що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним громадянином України, на якого в силу вимог ст. 65 Конституції України покладено обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. При цьому, зазначене рішення суду у справі № 299/530/25 є не зовсім зрозумілим (неясним) в частині: встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з огляду на вимоги ч. 2 ст. 157 СК відповідно до якої той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 
На підставі викладеного заявник просив суд роз`яснити зазначене рішення суду, зокрема, серед питань що потребують роз`яснення судового рішення просить висвітлити наступні питання: 1) чи рішення суду у справі №299/530/25 позбавляють ОСОБА_3 батьківської правосуб`єктності; 2) чи змінився обсяг сімейних прав та обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 між їх батьками; 3) Чи носить рішення у справі 299/530/25 преюдиційний характер в розумінні вимог п.4, ч.1 ст. 23 Закону України №3543-ХІІ.
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2025 року заяву задоволено.
Роз`яснено рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28.02.2025 у цивільній справі № 299/530/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, за наслідками якої суд вирішив: встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,
зазначивши, що рішення суду у справі № 299/530/25 не позбавляє ОСОБА_3 батьківської правосуб`єктності, а відтак не змінився і весь обсяг сімейних прав та обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітніх дітей дитини — сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 між їх батьками, а також зазначене рішення суду у справі № 299/530/25 не носить преюдиційний характер в розумінні вимог п.4 ч.1 ст.23 Закону України №3543-ХІІ, оскільки інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про роз`яснення рішення суду - відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції чітко зазначив, що текст рішення суду не містить двозначних трактувань, є зрозумілим та доступним для сприйняття, в ньому викладені обставини в обґрунтування прийняття саме такого рішення, в ньому дано оцінку та правовий аналіз поданим доказам, а також зазначено посилання на законодавчі акти, якими керувався суд, приймаючи рішення. Одночасно суд вказав на те, що умови існування в державі воєнного стану, строк дії якого наразі продовжено можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває зараз в стані війни з росією. Таким чином, оскаржувана ухвала мотивована воєнною доцільністю, а не законністю, що є неприпустимим у правовій державі, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийняв неправосудне судове рішення (ухвалу), яке підлягає скасуванню.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. 
Представник апелянта адвокат Бора Ю.В. надіслав суду заяву про відкладення розгляду справи на інший термін. Колегія суддів дійшла висновку про відхилення даного клопотання, оскільки всі аргументи апелянта викладені у поданій апеляційній скарзі, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні. 
На підставі ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
Судом встановлено, що у лютому 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, ОСОБА_3 .
За наслідками розгляду вказаної цивільної справи рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2025 року встановлено той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Згідно з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення Виноградівським районним судом Закарпатської області від 28 лютого 2025 набрало законної сили 01.04.2025 (посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/125551326).
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не залучався Виноградівським районним судом до розгляду зазначеної справи.
Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення рішення в порядку статті 271 ЦПК України, тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначив, що винесене судове рішення безпосередньо стосується прав та законних інтересів ІНФОРМАЦІЯ_4 , який відповідно до Закону України №1932-ХІІ являється органом військового управління що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.
Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.
Роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.  Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Така правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 27.03.2019 у справі №562/500/17.
Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню. Згідно з вказаною нормою права до рішень які підлягають примусовому виконанню не відносяться рішення щодо встановлено факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей.
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2025 року, про роз`яснення якого подано заяву, не підлягає примусовому виконанню, воно не допускає кількох варіантів тлумачення. 
Таким чином рішення суду першої інстанції про встановлено факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей не є судовим рішенням, яке підлягає виконанню у розумінні частини другої статті 271 ЦПК України.
Крім того, судом встановлено, що відділ ІНФОРМАЦІЯ_8 не залучався судом першої інстанції до участі в справі. 
За змістом частини першої статті 271 ЦПК України, із заявою про роз`яснення судового рішення можуть звернутись учасники справи, державний виконавець, приватний виконавець, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.
Отже, із заявою звернулась особа, яка не була учасником справи, та просила роз`яснити рішення, яке не підлягає примусовому виконанню. 
Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник фактично просить надати тлумачення рішення суду відносно положень Сімейного кодексу України та Закону України №3543-ХІІ.
В оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не залучався Виноградівським районним судом до розгляду зазначеної справи, та вказав, що текст рішення суду не містить двозначних трактувань, є зрозумілим та доступним для сприйняття, в ньому викладені обставини в обґрунтування прийняття саме такого рішення, в ньому дано оцінку та правовий аналіз поданим доказам, а також зазначено посилання на ті законодавчі акти, якими керувався суд, приймаючи рішення.
Проаналізувавши поставлені заявником питання, суд першої інстанції зазначив, що рішення суду у справі № 299/530/25 не позбавляє ОСОБА_3 батьківської правосуб`єктності, а відтак не змінився і весь обсяг сімейних прав та обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітніх дітей дитини — сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 між їх батьками, а також зазначене рішення суду у справі № 299/530/25 не носить преюдиційний характер в розумінні вимог п.4 ч.1 ст.23 Закону України №3543-ХІІ, оскільки інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.
Рішення у даній справі не підлягає примусовому виконанню; рішення суду є зрозумілим для сторін, не передбачає подвійного тлумачення, у сторін труднощі у його реалізації не виникають, а обставини, що на думку заявника, стали підставою для подання вказаної заяви, не можуть слугувати підставою роз`яснення вказаного рішення, оскільки не відповідають правовій природі та призначенню статті 271 ЦПК України. У суду першої інстанції були відсутні підстави для роз?яснення рішення Виноградівського районного суду від 28 лютого 2025 року, а тому ухвала Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2025 року підлягає скасуванню. 
В той же час, колегія суддів повторно зазначає, що заяву було подано особою, яка не була учасником справи. ЦПК України не передбачає права особи, яка не була учасником справи (за винятком державного або приватного виконавця) звертатись до суду за роз`ясненням судового рішення. 
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається, коли, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 ч.1 ст. 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.
А отже, заяву тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 , відповідно до пункту першого частини першої статті 257 ЦПК України, слід залишити без розгляду, оскільки така особа не має права на звернення до суду із заявою про роз`яснення рішення суду, а отже, не має цивільної процесуальної дієздатності.
Оскільки суд прийняв до розгляду заяву особи, яка не була залученою до участі в справі – тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також не є органом виконання судового рішення в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст. 271 ЦПК, тому ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та, відповідно до п. 4 ч. 1 ст 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, а заяву тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 слід залишити без розгляду. 
Керуючись п. 1 ч. 1 с 257, ст.ст. 259, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст.381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2025 року - скасувати.
Заяву тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2025 року у цивільній справі № 299/530/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 30 березня 2026 року.
Головуючий:
Судді: