Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.04.2026  	Справа №607/4869/25 Провадження №2/607/1096/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Лазоренко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей, про визначення місця проживання дитини, 
В С Т А Н О В И В:
Представник ОСОБА_1 адвокат Дячук С.І. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить: визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 12.11.2016 перебувають у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народилась дочка ОСОБА_4 . Станом на день подання позову сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, у суді розглядається справа про розірвання їхнього шлюбу. Після фактичного припинення подружніх відносин дочка сторін проживає з позивачем, яка виховує дитину самостійно, піклується про неї, дбає про її здоров`я, розвиток та виховання. Натомість відповідач не бере участі у вихованні дитини, спілкується з нею 1 раз на місяць. В сторін часто виникають конфлікти, в ході яких відповідач погрожує забрати доньку для проживання з ним. Такі його дії зумовили потребу звернутись до суду для визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Ухвалою суду від 24.04.2025 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей та надіслано матеріали справи до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей для надання суду висновку органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .
23.06.2025 матеріали справи повернулись до суду з висновком органу опіки та піклування.
Ухвалою суду від 22.09.2025 відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову. Також, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні 02.04.2026 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 19.02.2026 щодо задоволення позову заперечив. Бажає, щоб донька проживала у матері і у нього почергово. В судове засідання 02.04.2026 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Донька сторін ОСОБА_3 в судовому засіданні 19.02.2026 повідомила, що проживає разом з матір`ю та бабусею. Зі школи її забирають мати або бабуся. З батьком вона спілкується один раз на місяць. Мати дозволяє зустрічатись з батьком, останній дає їй кишенькові гроші. Бажає проживати з матір`ю.
Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 10.00 год. 07.04.2026.
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі із 12.11.2016, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.05.2025 у справі №607/23647/24 розірвано.
У даному шлюбі в сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 05.04.2017).
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2023/003678246 від 12.05.2023.
Відповідно до довідки №16 виданої 29.01.2025 ДП «Дружба сервіс-житло 2» ПП «Дружба сервіс-житло 1», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .
27.02.2025 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області видано судовий наказ у справі № 607/3759/25 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 20.02.2025, та до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до довідки виданої Тернопільською спеціальною школою І-ІІІ ступенів № 7 з поглибленим вивченням іноземних мов, учениця 2-А класу ОСОБА_6 навчається у закладі з 2023 року, регулярно відвідує заняття у школі. Мати ОСОБА_1 , спілкується з вчителями, які навчають доньку, цікавиться шкільними життям дитини, бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, забезпечує високий рівень навчання дитини. Батько ОСОБА_2 , особисто з вчителями не спілкувався, не телефонував. На батьківські збори приходила мама.
Згідно із довідкою виданою 18.01.2025 учениця танцювального клубу «Альянс» ОСОБА_3 навчається з вересня 2023 року, регулярно відвідує заняття. Мати ОСОБА_1 спілкується з тренером, цікавиться успішністю, забезпечує високий рівень навчання дитини. Батько ОСОБА_2 контакту з клубом, де вчиться дитина, не здійснював, успішністю не цікавився, із тренером ніколи не спілкувався. Оплату за навчання здійснювала ОСОБА_1 . Дитину на заняття приводить і забирає мама.
Відповідно до висновку органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №828 від 18.06.2025, орган опіки і піклування, захищаючи права та інтереси дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (стаття 160 СК України).
Статтею 161 СК України встановлено, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20 (провадження № 61-3587св22) зроблено висновок, що «рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».
У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21) зроблено висновок, що «при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів».
У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».
Здебільшого потреба у втручанні держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо визначення місце проживання дітей або участі одного з батьків у їх вихованні зумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанні віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах дітей (постанова Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 759/4616/19-ц).
У даній справі, ОСОБА_1 (мати) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (батька) про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.
Підставою звернення є те, що батько дитини, не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею та погрожує забрати дитину для проживання з ним без відома позивача. Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина проживає разом з матір`ю, яка сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків.
Суд встановив, що після того, як сторони перестали проживати разом як сім`я, малолітня ОСОБА_4 залишилась проживати разом з матір`ю, яка, у свою чергу, не перешкоджає зустрічам відповідача з донькою. Відповідач спершу позов визнавав, а в подальшому змінив свою позицію, та просив, щоб донька проживала почергово у нього та позивачки. Отже, спір про місце проживання дитини між батьками існує.
При вирішенні спору суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 18.06.2025 № 828, за змістом якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом із її матір`ю.
Водночас визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю не позбавляє батька дитини батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.
У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21), від 15 березня 2023 року у справі № 759/5336/19 (провадження № 61-9819св22).
Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, беручи до уваги думку дитини, яка бажає проживати з матір`ю, а також те, що дитина до звернення позивача із цим позовом до суду проживала постійно із нею і проживає станом на день розгляду справи, суд вважає, що визначення місця проживання малолітньої дитини сторін у цій справі з матір`ю ОСОБА_1 буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та сприятиме повноцінному вихованню та розвитку, у зв`язку із чим позов слід задовольнити.
Одночасно, суд звертає увагу сторін на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 виповниться 10 років, а тому з цього дня, згідно із ч. 2 статті 160 СК України, місце її проживання, буде визначатись за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , місце проживання – АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 , місце проживання – АДРЕСА_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, місцезнаходження: бульвар Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ 43459222.

Повний текст рішення складено 07.04.2026.

Головуючий суддя    	П. Я. Стельмащук