Справа № 420/2802/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 04 лютого 2026 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонської міської ради в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Херсонської міської ради (ЄДРПОУ 04059958, просп. Незалежності, 37, м. Херсон, Україна, 73003), яка полягає у не вчиненні дій відповідно до діючого законодавства України, щодо оформлення, державної реєстрації права власності та передачі до комунальної власності м. Херсона безхазяйного нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Херсонську міську раду (ЄДРПОУ 04059958, просп. Незалежності, 37, м. Херсон, Україна, 73003), вчинити дії щодо оформлення, державної реєстрації права власності та передачі до комунальної власності м. Херсона безхазяйного нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та забезпечити, за заявою ОСОБА_1 в повному обсязі реалізацію його законного права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 . 
Позиція позивача обґрунтовується наступним
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі ордера № 43 від 23.02.2004 року, виданого Виконавчим комітетом Херсонської міської ради та отриманим позивачем особисто 23.02.2004 року, останньому на умовах договору найму було надано в користування однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Позивач на законних підставах отримав у користування квартиру та безперервно проживає у ній як наймач, належно виконуючи обов`язки щодо оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач має право на безоплатну приватизацію займаного житла. З цією метою він неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування із заявами про приватизацію, однак отримував відмови.
Підставою відмов визначено те, що квартира не перебуває на балансі відповідного органу, а також відсутність необхідних документів для її передачі. Водночас позивач вважає, що такі обставини є наслідком тривалої протиправної бездіяльності органів місцевого самоврядування, які ще з 2005 року були зобов`язані забезпечити прийняття квартири на баланс, але цього не зробили.
Позивач наголошує, що відсутність або втрата документів, а також невизначеність балансоутримувача не можуть обмежувати його право на приватизацію житла, гарантоване законом.
Крім того, з урахуванням відсутності відомостей про власника житлового будинку та квартири, таке майно фактично має ознаки безхазяйного, а отже орган місцевого самоврядування був зобов`язаний вжити заходів, передбачених статтею 335 Цивільного кодексу України, щодо взяття його на облік та подальшого оформлення у комунальну власність.
Однак відповідач таких дій не вчинив, що призвело до порушення права позивача на приватизацію житла.
У зв`язку з викладеним позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання вчинити дії, необхідні для реалізації його права на приватизацію квартири. 
Позиція відповідача обґрунтовується наступним
Відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись в цілому на те, що спірна квартира не є безхазяйним майном, оскільки з наданих позивачем документів (рішення виконавчого комітету та наказ управління житлового господарства 2005 року) вбачається, що вона перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Херсона, хоча і не була належним чином зарахована на баланс.
Відповідач наголошує, що поняття «власник» та «балансоутримувач» не є тотожними, а тому відсутність обліку майна на балансі не свідчить про відсутність власника.
Крім того, відповідач вказує, що чинне законодавство не покладає на орган місцевого самоврядування обов`язку вживати заходів щодо набуття права власності на безхазяйне майно, а відповідні дії мають дискреційний характер, що виключає можливість визнання бездіяльності протиправною.
Також зазначається, що повноваження у сфері житлово-комунального господарства, зокрема щодо обліку, управління та приватизації житла, віднесені до компетенції виконавчих органів міської ради (зокрема департаменту міського господарства), а не безпосередньо міської ради як представницького органу.
Відповідач звертає увагу, що позивачем не доведено відсутність власника спірного майна, що є обов`язковою умовою для визнання його безхазяйним у розумінні законодавства.
З огляду на викладене відповідач вважає, що відсутні правові підстави для визнання його бездіяльності протиправною та для задоволення позовних вимог. 
Процесуальні дії та клопотання учасників процесу  
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України. 
Зазначеною ухвалою також витребувано у ОСОБА_1 копію ордеру на квартиру №50 від 23.02.2004 року, докази постійного проживання та реєстрації у спірній квартирі, договори та квитанції про оплату житлово-комунальних послуг.
Витребувано у Херсонської Міської ради копії документів на підтвердження правового статусу та балансоутримання житлового будинку АДРЕСА_3 ; рішення та акти щодо прийняття об`єкта, а саме квартири АДРЕСА_2 , у комунальну власність а також інформацію про зареєстрованого власника чи підтвердження відсутності такого; докази на підтвердження виконання рішення Херсонської міської ради №62 від 18.01.2005 року «Про прийняття на баланс та обслуговування міських рад квартир»; відомості про вжиття або підстави невжиття заходів щодо взяття квартири на облік як безхазяйного майна відповідно до ст. 335 ЦК України, а також письмові пояснення щодо причин тривалого оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
19 лютого 2026 року від позивачем на виконання ухвали суду від 09.02.2026р. по справі № 420/2802/26 надано до суду наступні документи, в якості доказів постійного проживання та реєстрації у спірній квартирі позивача, договори та квитанції про оплату житлово-комунальних послуг та інше: Засвідчена копія Ордеру на жиле приміщення №43 від 23.02.2004року; Засвідчена копія Витягу з Реєстру територіальної громади від 11.02.2026р.; Засвідчена копія Договору про користування електричною енергією № 1027086 від 02.04.2011p.; Засвідчена копія витягу з паспорту позивача з відміткою про місце проживання з 16 квітня 2004р.; Засвідчена копія Довідки про склад сім`ї наймача квартири та займані ними приміщення видана 16.04.2004року КП «Таврійський» Херсонської міської ради за підписом паспортистки ОСОБА_2 та керівника підприємства по обслуговуванню житла ОСОБА_3 ; Засвідчена копія Довідки про склад сім`ї наймача квартири та займані ними приміщення видана житлово -експлуатаційним управлінням Будмеханізації Дочірнього Підприємствам Акціонерного Товариством «БУДМЕХАНІЗАЦІЯ» (вих. № 62) за підписом паспортистки ОСОБА_4 , бухгалтера ОСОБА_5 , та керівника підприємства по обслуговуванню житла ОСОБА_6 ; копії Карткового рахунку АТ «Ощадбанк» по сплаті позивачем; Засвідчені послуг отримані ЖК послуги надані ОСББ « 200років Херсона 25», а саме: від 21.02.2025р.; від 18.04.2025р.; від 16.06.2025р.; від 20.08.2025р.; від 22.09.2025р.; від 14.01.2026р.; Засвідчені копії Карткового рахунку АТ «Ощадбанк» по сплаті позивачем послуг за отримані послуги надані ТОВ «Херсонська обласна ЕК», а саме: від 21.02.2025р.; від 18.04.2025р.; від 16.06.2025р.; від 22.09.2025р.; від 19.10.2025р.; від 14.01.2026р.; Засвідчені копії Карткового рахунку АТ «Ощадбанк» по сплаті позивачем послуг за отримані послуги надані АТ «ХЕРСОНГАЗ», а саме: від 21.02.2025р.; від 16.06.2025р.; від 22.09.2025р.; Засвідчена копія Карткового рахунку АТ «Ощадбанк» по сплаті позивачем послуг за отримані послуги надані ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтагаз України» від 22.09.2025р., які залучені судом до матеріалів справи.
02 березня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
02 березня 2026 року від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року заяву виконавчого комітету Херсонської міської ради про продовження процесуального строку у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено. 
Продовжено Херсонській міській раді строк для подання витребуваних судом доказів по справі № 420/2802/26 на 10 (десять) днів з дня отримання копії даної ухвали. 
Станом на 03 квітня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиція позивача та відповідача, перевіривши її доказами суд встановив наступні факти та обставини. 
Обставини справи встановлені судом
На підставі Ордеру на жиле приміщення № 43 від 23.02.2004 року, виданого Виконавчим комітетом Херсонської міської ради та отриманим позивачем особисто 23.02.2004 року, останньому на умовах договору найму було надано в користування однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . 
31.03.2011 року позивач, як наймач квартири АДРЕСА_2 , звернувся до Управління житлового господарства Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради з проханням приватизувати, відповідно до вимог законодавства України, вказану квартиру або в разі відмови, надати йому копію акту приймання- передачі квартири АДРЕСА_4 . 
Листом Управління житлового господарства № 02-41-376/11 від 07.04.2011 року позивача було інформовано, що згідно з рішенням Херсонської міської ради від 18.01.2005 року № 62 «Про обслуговування місцевих рад квартир» Управлінням житлового господарства прийнято на баланс та обслуговування однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , але попереднім власником відповідного майна, згідно з чинним законодавством не було передано за актом прийняття-передачі на баланс управлінню житлового господарства вищевказану квартиру. 
Позивачу було відмовлено в приватизації та рекомендовано самостійно звернутися до попереднього власника вказаного майна для отримання необхідних документів. 
05.09.2025 року позивач знову звернувся до Департаменту міського господарства Херсонської міської ради з проханням виконати вимоги діючого законодавства, а саме до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19 червня 1992 (з змінами та доповненнями відповідно із Законом № 2443-VIII від 22.05.2018), реалізувати його право на безоплатну приватизацію житла, та передати йому, як законному наймачу, у власність вище вказану квартиру. 
Листом Департаменту міського господарства Херсонської міської ради № 400 від 09.09.2025 року позивача було повідомлено, що за результатами розгляду його звернення від 05.09.2025 року, квартира АДРЕСА_2 , не обліковується на балансі Департаменту міського господарства міської ради. 
Заявою від 07.10.2025 року № ЖКГ-П-319 позивач знову звернувся до Департаменту міського господарства Херсонської міської ради щодо надання переліку документів, які необхідно подати для здійснення приватизації квартири АДРЕСА_2 . 
Листом керівника Департаменту № 4352 від 08.10.2025 року позивачу було надано перелік документів необхідних для подання заяви для приватизації квартири АДРЕСА_4 , а також було вказано, що станом на сьогодні квартира за вказаною адресою не обліковується на балансі Департаменту, у зв`язку з чим проведення її приватизації є неможливим. Лише після зарахування зазначеної квартири на баланс може бути розпочати процедуру її приватизації.
Листом від 10.11.2025 року зареєстрованим за № 2252 позивач знову звернувся до Департаменту міського господарства Херсонської міської ради стосовно прийняття на баланс квартири АДРЕСА_4 та її приватизації, відповідно до законодавства України. 
У відповідь на вказаний лист позивача Директор департаменту міського господарства міської ради гр. ОСОБА_7 своїм Листом № 4830 від 14.11.2025 року відповів, що на сьогодні процедура прийняття-передачі квартири не проведена у зв`язку з відсутністю повного пакету документів відповідно до Методичних рекомендацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015р. № 11. Також гр. ОСОБА_8 зазначив, що після надання вищезазначених документів, квартира за вказаною адресою може бути прийнята на балансовий облік департаменту міського господарства Херсонської міської ради. 
Останній раз позивач своєю заявою від 18.11.2025 року, яка зареєстрована за № П-417 від 20.11.2025 року звернувся до Департаменту міського господарства Херсонської міської ради з вимогою оформити приватизацію квартири АДРЕСА_4 , яку він займає і в якій постійно проживає. Також у своїй заяві гр. ОСОБА_1 вказав, що відповідно до Рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради «Про прийняття на баланс та обслуговування місцевих рад квартир» № 62 від 18.01.2005 р. та Наказу Управління житлового господарства виконкому Херсонської міської ради № 7 від 24.01.2005 р. «Про прийняття на баланс та обслуговування місцевих рад квартир», квартира АДРЕСА_4 за адресою АДРЕСА_5 прийнята на баланс та обслуговування Управлінням житлового господарства виконкому Херсонської міської ради. 
У своєму Листі № 4945 від 24.11.2025 року на останню заяву позивача директор Департаменту крім раніше вказаних мотивів відмови відповів, що дійсно відповідно до пункту 2 Наказу управління житлового господарства № 7 від 24.01.2005 р. «Про прийняття на баланс та обслуговування місцевих рад квартир» бухгалтерському відділу було доручено зарахувати на баланс квартири, наведені в зазначеному наказі, зокрема й квартиру АДРЕСА_2 . Однак станом на 20.11.2025 року процедура прийняття вказаної квартири на балансовий облік не завершена, оскільки не надано документи, необхідні для її зарахування на баланс. 
27 листопада 2025 року між позивачем та Адвокатом ООКА ОСОБА_9 укладено Договір № 15/11/2025 щодо надання правової допомоги. 
02.12.2025 року адвокатом Реутовим Б.О. було надано Адвокатський запит за № 01/12/25 на ім`я директора Департаменту міського Господарства Херсонської міської ради Калюжного Д.А. за копією Голові Херсонської міської ради Шанько Я.В. 
У своєму Адвокатському запиті адвокат, на підставі прав наданих йому діючим законодавством просив: 
- надати офіційну відповідь, хто є попереднім власником відповідного майна, яким не було передано за актом прийняття передачі на баланс управлінню житлового господарства вищевказану квартиру 
АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Херсонської міської ради про надання земельної ділянки для будівництва відповідного житлового будинку; 
- на підставі якого Акту прийняття в експлуатацію (номер, дата) житловий будинок АДРЕСА_6 було прийнято в експлуатацію, що підтверджує завершення його будівництва та готовність об`єкта до використання, (прошу надати належним чином засвідчену копію вказаного Акту); 
- які офіційні дії були вжиті безпосередньо Департаментом міського господарства Херсонської міської ради, для прийняття на балансовий облік та в комунальну власність вказаної квартири АДРЕСА_4 за актом прийняття передачі з попереднім власником, на виконання рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради «Про прийняття на баланс та обслуговування міських рад квартир» № 62 від 18.01.2005 р.
У відповідь на Адвокатський запит Виконавчий комітет Херсонської міської ради своїм листом № 8-8797-11/26 від 17.12.2025 р. та Департамент міського господарства Херсонської міської ради листом № 5236 від 15.12.2025 р. однаково відповіли, що після деокупації м. Херсона було встановлено факт втрати частини документації, що зберігалася в приміщенні департаменту міського господарства Херсонської міської ради. З вказаного приводу подано заяву до правоохоронних органів та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань: кримінальне провадження № 12022231020000189, дата внесення 09.12.2022 р. У зв`язку з вищевикладеним, вказує у своїй відповіді Директор департаменту міського господарства міської ради Дмитро Калюжний, у Департаменту відсутні документи, які б підтверджували: 
- прийняття на баланс житлового будинку АДРЕСА_6 ; - прийняття на баланс або облік квартири АДРЕСА_4 у зазначеному будинку; 
- акти приймання-передачі будинку або квартири; 
- інша супровідна технічна чи службова документація, що могла існувати до окупації міста.
Також в Департаменті відсутня інформація щодо: 
- забудовника будинку АДРЕСА_7 ; 
- підстав прийняття будинку в експлуатацію; 
- дати або номера введення в експлуатацію; 
- звернення попереднього власника щодо постановки квартири АДРЕСА_4 на баланс. 
Також до вказаних листів посадових осіб в додатках надано копію Витягу з ЄРДР з датою реєстрації 09.12.2022 р. 
Відповідно до Листа заступника начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області № 3468/04/12-2025 від 26.11.2025 року встановлено та вказано, що на теперішній час на балансі ГУНП в Херсонській області та ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області не обліковується квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 , : м. Херсон. Тому вказує у своєму листі заступник начальника ОСОБА_10 , законні підстави для складання акту приймання-передачі квартири до комунальної власності Херсонської міської ради відсутні. 
Крім того, позивач своїм листом від 20.11.2025 р. звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з питання надання інформації про його квартиру в м. Херсоні. 
У своєму Листі № 965-03-376 від 02.12.2025 р. в.о. начальника регіонального відділення, Голови комісії з реорганізації ОСОБА_11 повідомила, що на сьогодні відомості про нерухоме майно за місцезнаходженням: АДРЕСА_9 від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Реєстру не надавалися. 
Вважаючи протиправною бездіяльність Херсонської міської ради, яка полягає у не вчиненні дій відповідно до діючого законодавства України, щодо оформлення, державної реєстрації права власності та передачі до комунальної власності м. Херсона безхазяйного нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , позивач звернувся до суду з даним позовом.
Релевантні джерела права та висновки суду
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
При з`ясуванні змісту спірних правовідносини і їх регулювання нормативно-правовими актами суд виходить з такого. 
Згідно ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. 
Частиною 1 ст. 142 Конституції України, ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. 
Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України, ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи місцевого самоврядування, здійснюючи функції власника від імені Українського народу, повинні розпоряджатися майном виключно в інтересах Українського народу та з безумовним та цілковитим дотриманням вимог законодавства. 
Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. 
Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено статус місцевих рад, як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закопу як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. 
Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. 
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. 
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Згідно правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року № 76 балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі — балансоутримувач) — власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. 
Враховуючи зазначене вище, поняття «балансоутримувач» та «власник» не є тотожними. Тобто власник володіє, користується та розпоряджається майном, тоді як балансоутримувач — це юридична особа, яка лише утримує майно на балансі (обліковує) та забезпечує його експлуатацію за договором з власником. 
Відповідно до наданих позивачем копій документів виконавчий комітет Херсонської міської ради прийняв рішення від 18.01.2005 року № 62 «Про обслуговування місцевих рад квартир», яким вирішив передати на баланс та обслуговування Управлінню житлового господарства Херсонської міської ради однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 
В мотивувальній частині рішення від 18.01.2005 року № 62 «Про обслуговування місцевих рад квартир» виконавчий комітет Херсонської міської ради посилається на ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 
В свою чергу ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносить до відання виконавчих органів міських рад у сфері житлово-комунального господарства наступні повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності або яке отримано в оренду, користування (у тому числі комунальними підприємствами, установами, організаціями); вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.
Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. 
Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноваження щодо управління комунальною власністю належать власні (самоврядні) повноваження, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. 
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. 
Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). 
Згідно з ч. 5 ст. 59 зазначеного Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. 
Також, нормами ч. 1 ст. ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. 
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. 
Системний аналіз указаних норм законодавства засвідчує, що органи місцевого самоврядування, відповідно до своїх повноважень, повинні забезпечувати реалізацію державної політики у сфері володіння, користування і розпорядження об`єктами комунальної власності на відповідній території, у тому числі щодо реєстрації права власності на об`єкти, що знаходяться у їх адміністративних межах. 
Відповідно до ст. 329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом. 
Особливість реалізації права комунальної власності полягає у тому, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування. 
Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. 
Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952- IV) та Порядком про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127). 
Саме Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. 
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Пунктом 2 частини першої статті 3 Закону №1952-IV передбачено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. 
У відповідності до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. 
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких не можливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. 
За приписами пунктів 6, 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.
Оцінюючи встановлені обставини справи у їх сукупності та надані сторонами докази, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивач вселився до спірної квартири на підставі ордера, виданого уповноваженим органом, що підтверджується копією ордера, наявною у матеріалах справи. Позивач безперервно користується зазначеним житлом протягом тривалого часу, що підтверджується довідками про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання, а також документами про оплату житлово-комунальних послуг.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.01.2005 року № 62 «Про обслуговування місцевих рад квартир» спірна квартира АДРЕСА_1 була передана на баланс Управлінню житлового господарства Херсонської міської ради, що підтверджується копією зазначеного рішення, долученою до матеріалів справи.
Разом з тим, як вбачається з листів відповідача, наданих у відповідь на звернення позивача, а також пояснень відповідача у відзиві, належне оформлення правового статусу спірного майна, зокрема державна реєстрація права комунальної власності, здійснено не було, що фактично не заперечується відповідачем.
Суд також бере до уваги, що позивач неодноразово починаючи з 2011 року звертався до Херсонської міської ради із заявами щодо реалізації права на приватизацію спірного житла, що підтверджується копіями відповідних звернень та відповідей на них, однак отримував відмови з підстав відсутності зареєстрованого права власності на квартиру та фактично пропонуванням позивачу «знайти попереднього власника».
Водночас, як вбачається з наданих відповідачем доказів, зокрема рішення виконавчого комітету від 18.01.2005 року № 62 та наказу управління житлового господарства від 24.01.2005 року № 7, спірна квартира фактично відносилась до житлового фонду, управління яким здійснюється органами місцевого самоврядування, що свідчить про її належність до сфери відповідальності відповідача.
Суд зазначає, що відсутність оформленого та зареєстрованого права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна, який фактично використовується як житло та був наданий громадянину відповідним органом місцевого самоврядування, свідчить про неналежне виконання відповідачем покладених на нього функцій у сфері управління житловим фондом.
Доводи відповідача щодо відсутності обов`язку вчиняти дії, спрямовані на оформлення правового статусу спірного майна, суд оцінює критично, оскільки саме на органи місцевого самоврядування покладено функції щодо управління об`єктами житлового фонду, ведення їх обліку та забезпечення належного використання, що випливає зі змісту їх повноважень та підтверджується фактичними діями щодо розпорядження спірним майном у минулому.
Суд враховує, що відсутність оформленого права комунальної власності на спірне майно, а також відсутність його належного балансового обліку, є наслідком невжиття відповідачем відповідних заходів протягом тривалого часу, що підтверджується як матеріалами справи, так і поясненнями сторін. 
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, не вживши протягом тривалого часу необхідних заходів щодо оформлення правового статусу спірного майна, допустив протиправну бездіяльність, яка призвела до порушення прав та законних інтересів позивача, зокрема права на приватизацію житла.
Суд також враховує, що тривале невжиття відповідачем заходів щодо оформлення правового статусу спірного майна створило ситуацію правової невизначеності для позивача. Відсутність балансового обліку квартири, документів на підтвердження правового статусу та актів приймання-передачі житла унеможливлює реалізацію законного права позивача на приватизацію житла, що прямо передбачено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Згідно з принципами верховенства права та правової визначеності, встановленими Конституцією України, органи влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані не лише утримуватися від порушення законних прав громадян, а й вживати належних заходів для усунення правових колізій та невизначеностей, створених ними самими.
Суд вважає, що коли державний орган чи орган місцевого самоврядування створює ситуацію правової невизначеності або перешкоджає реалізації гарантованих законом прав, він зобов`язаний усунути такі перешкоди. 
Відтак, відповідач, будучи органом місцевого самоврядування, зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів для оформлення права власності на спірне житло та його зарахування до комунальної власності міста, усуваючи правову невизначеність, створену власною бездіяльністю.
Разом з тим, суд зазначає, що питання визнання майна безхазяйним та передачі його у комунальну власність регулюється спеціальною процедурою, визначеною цивільним законодавством, і не може бути вирішене у межах даного спору шляхом покладення на відповідача обов`язку здійснити такі дії поза встановленим законом порядком.
При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність підстав для визнання спірного майна безхазяйним у розумінні цивільного законодавства, у зв`язку з чим відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.245 КАС України, є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 КАС України. 
Визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, враховуючи встановлені по справі обставини, виходячи з повноважень, визначених ст. 245 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання його вжити заходів щодо належного оформлення правового статусу спірного житла з метою забезпечення можливості реалізації позивачем права на його приватизацію у встановленому законом порядку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. 
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. 
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись ст.ст.2, 3, 6-12, 19, 77, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Херсонської міської ради, яка полягає у невжитті заходів щодо належного оформлення правового статусу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1  та в частині забезпечення можливості реалізації ОСОБА_1 права на приватизацію зазначеного нерухомого майна відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Зобов`язати Херсонську міську раду в межах наданих повноважень та у встановленому законом порядку, у тому числі через уповноважені виконавчі органи, забезпечити вжиття заходів, спрямованих на оформлення правового статусу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та державну реєстрацію права власності на нього, з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 права на приватизацію зазначеного нерухомого майна у встановленому законом порядку. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1331 грн. 20 коп. 
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Херсонська міська рада (73003, м. Херсон, просп. Незалежності, 37, код ЄДРПОУ 04059958).

Суддя С.О. Cтефанов