Справа №592/437/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Князєв В. Б.	
Номер провадження 33/816/161/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Скородєда С.І., розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Скородєда С.І. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 04 лютого 2025 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 29 грудня 2024 року о 01 год. 55 хв. в м. Суми, вул. Лесі Українки, 21, керував транспортним засобом Opel Vectra, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest Drager 6810 та прослідувати в заклад охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з таким судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Скородєд С.І. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови, суддею не було враховано, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.
На відеозаписі, який було враховано суддею як доказ винуватості ОСОБА_1 , зафіксовано, що ведеться він зі службового автомобіля, який під`їжджає до автомобіля Opel, що перебуває у нерухомому стані. Тобто, даним доказом жодним чином не підтверджено, що вказаний транспортний засіб рухався і його водій – ОСОБА_1 порушив ПДР та був, у зв`язку з цим, зупинений.
З огляду на вказаний доказ, оцінюючи його у відповідності до вимог ст.ст.251,252,254,255,256,266 КУпАП, апелянт вважає, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції був складений відносно ОСОБА_1 безпідставно, з грубим порушенням зазначених норм Закону, що свідчить про його недопустимість, внаслідок чого і інші докази є нікчемними.
Про призначення даної справи до апеляційного розгляду ОСОБА_1 був сповіщений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до суду не з`явився.
Захисник Скородєд С.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на який присутній у судовому засіданні, звернувся до апеляційного суду з клопотанням, в якому просив відкласти апеляційний розгляд вказаної справи на іншу дату, з посиланням на те, що його підзахисний захворів.
При вирішенні питання можливості розгляду даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує наступне.
Так, у провадженні апеляційного суду дана справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з лютого 2025 року і тривалий її не розгляд пов`язаний з тим, що на задоволення клопотань захисника, судові засідання неодноразово відкладались, тобто, апеляційним судом було вжито достатньо заходів для забезпечення права її учасників на справедливий суд.
При цьому, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України», та «Трух проти України»).
У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана в його інтересах апеляційна скарга, в судові засідання за викликом не з`являється, а його захисник – адвокат Скородєд С.І. лише подає клопотання про відкладення апеляційного розгляду на іншу дату, апеляційний суд дійшов висновку, що учасники умисно затягують апеляційний розгляд даної справи.
За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її подальшого відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатом Скородєд С.І. апеляційної скарги на постанову судді судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року, у відсутність ОСОБА_1 , і у даному випадку її права на доступ до правосуддя не є порушеними, враховуючи, також, і ті обставини, що у судовому засіданні приступній апелянт – адвокат Скородєд С.І., який діє виключно в інтересах свого підзахисного.
А тому, заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Скородєд С.І. на підтримку апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні захисник Скородєд С.І. та ОСОБА_1 просили закрити провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з посиланням на те, що у матеріалах відсутні докази, що саме останній керував транспортним засобом, що автомобіль Опель рухався та був зупинений працівниками поліції на законних підставах.
Проте, незважаючи на таку позиції особи, відносно якої було складено протокол та його захисника, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 207699 від 29 грудня 2024 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження даного огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом.
Саме даними вказаного відеозапису, підтверджується рух службового автомобіля працівників поліції з проблисковими маячками, які були ввімкнені з метою зупинки транспортного засобу, який рухався попереду. Після зупинки службового автомобіля, поліцейські підійшли до автомобіля Opel Vectra, н.з. НОМЕР_1 , з водійського місця якого вийшов чоловік і запитали у водія, чому він рухається у комендантську годину, під час якої заборонено перебувати на вулицях та в громадських місцях, в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України і діє на даний час. 
Вказаним автомобілем, як було встановлено, керував ОСОБА_1 , який повідомив, що їде з Курська та у якого, під час спілкування, поліцейські виявили ознаки сп`яніння, що стало підставою для пропозиції пройти огляд на визначення такого стану у встановленому законом порядку, а саме, на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager чи у медичному закладі. Пройти такий огляд водій відмовився і не заперечував ні керування транспортним засобом ні того, що вживав спиртні напої, а саме, горілку.
Зазначені обставини стали підставою для складання працівниками поліції відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, останньому було оголошено його зміст, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про час, день та місце розгляду справи, запропоновано підписати вказаний протокол та скласти в ньому свої пояснення чи заперечення. ОСОБА_1 підписав вказаний протокол особисто і жодних заперечень щодо вказаних в ньому обставин, не склав.
Таким чином, доводи апелянта про помилковість висновку суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, свого підтвердження не знайшли, оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що останній керував транспортним засобом та порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП був складений саме за те, що він як водій, не мав право, а був зобов`язаний, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, на пропозицію працівників поліції, пройти огляд на стан сп`яніння, проте, від проходження такого огляду відмовився, що вказує на наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого суддею суду першої інстанції рішення, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких доказів здобуто не було.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків судді суду першої інстанції жодним чином не спростовано.
За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294,295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:
Постанову судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 04 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Скородєда С.І. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.