печерський районний суд міста києва

Справа № 757/39938/25-ц 
пр. 2-5069/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Вовк С. В.,
за участю секретаря судового засідання - Ємець Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНІЛОН», про стягнення трьох відсотків річних, -
В С Т А Н О В И В:
18 серпня 2025 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 3% річних за період з 17 серпня 2022 року по 02 березня 2025 року в розмірі 1 525,47 доларів США за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором № SAMDNWFD0070035113100 від 13.12.2013 року та 3% річних за період з 17 серпня 2022 року по 02 березня 2025 року в розмірі 513,78 грн. за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року у справі № 757/38290/18-ц, стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 20 000,00 доларів США; нараховані, але не виплачені відсотки, в розмірі 497,11 доларів США; не нараховані відсотки за період з 14.03.2014 року по 01.08.2018 року в розмірі 8 778,08 доларів США; не нараховані відсотки за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року в розмірі 1,95 доларів США; пеню за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року у розмірі 5 000,00 доларів США; три проценти річних за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року у розмірі 585,21 долар США, а всього - 34 862,35 доларів США (сума зазначена без відрахування податків та зборів); суму вкладу за договором № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року в розмірі 7 000,00 грн.; нараховані, але не виплачені відсотки, в розмірі 3 130,41 грн.; не нараховані відсотки за період з 14.03.2014 року по 01.08.2018 року в розмірі 5 222,96 грн.; не нараховані відсотки за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року в розмірі 0,68 грн., пеню за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року у розмірі 10 000,00 грн.; три проценти річних за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року у розмірі 261,80 грн., а всього - 25 820,67 грн. (сума зазначена без відрахування податків та зборів); заборгованість у розмірі 9,91 грн. (сума зазначена без відрахування податків та зборів); заборгованість у розмірі 325,09 грн. (сума зазначена без відрахування податків та зборів); заборгованість у розмірі 816,49 грн. (сума зазначена без відрахування податків та зборів).
Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому 3% річних за період з 17 серпня 2022 року по 02 березня 2025 року, нарахованих на розмір вкладу за весь час прострочення виконання зобов`язання, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову.
Ухвалою судді від 27 серпня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
04 листопада 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що не є належним відповідачем по справі. Окрім того, позивачем не вірно розраховано період нарахування 3 відсотків річних.
Просив суд зазначити у резолютивній частині рішення у справі (у випадку прийняття рішення на користь позивача та стягнення коштів з банку) про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.
18 листопада 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Суд установив, що За частиною 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
За частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 14.11.2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено депозитний договір № SAMDNWFD0070015451000, за умовами якого вклад оформлюється на строк до 14.05.2014 року включно; банк відкриває особовий рахунок, на який зараховується вклад; на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 17% річних; період нарахування процентів по вкладу 1 місяць; рахунок/карта для зарахування процентів по вкладу.
На виконання умов договору позивачем на відкритий відповідачем рахунок внесено 7 000 гривень.
13.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір № SAMDNWFD0070035113100, за умовами якого вклад оформлюється на строк 366 днів до 13.12.2014 року включно; банк відкриває особовий рахунок, на який зараховується вклад; на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 10% річних; період нарахування процентів по вкладу 1 місяць; рахунок/карта для зарахування процентів по вкладу.
На виконання умов договору позивачем на відкритий відповідачем рахунок внесено 20 000 доларів США.
Позивач також має відкритий рахунок в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та являється власником картки MASTERCARD та картки MASTERCARD № НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 15.05.2014 року.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року у справі № 757/38290/18-ц, стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 20 000,00 доларів США; нараховані, але не виплачені відсотки, в розмірі 497,11 доларів США; не нараховані відсотки за період з 14.03.2014 року по 01.08.2018 року в розмірі 8 778,08 доларів США; не нараховані відсотки за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року в розмірі 1,95 доларів США; пеню за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року у розмірі 5 000,00 доларів США; три проценти річних за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року у розмірі 585,21 долар США, а всього - 34 862,35 доларів США (сума зазначена без відрахування податків та зборів); суму вкладу за договором № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року в розмірі 7 000,00 грн.; нараховані, але не виплачені відсотки, в розмірі 3 130,41 грн.; не нараховані відсотки за період з 14.03.2014 року по 01.08.2018 року в розмірі 5 222,96 грн.; не нараховані відсотки за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року в розмірі 0,68 грн., пеню за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року у розмірі 10 000,00 грн.; три проценти річних за період з 02.08.2018 року по 23.07.2019 року у розмірі 261,80 грн., а всього - 25 820,67 грн. (сума зазначена без відрахування податків та зборів); заборгованість у розмірі 9,91 грн. (сума зазначена без відрахування податків та зборів); заборгованість у розмірі 325,09 грн. (сума зазначена без відрахування податків та зборів); заборгованість у розмірі 816,49 грн. (сума зазначена без відрахування податків та зборів).
Постановою Київського апеляційного суду від 27 червня 2023 року залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2024 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 березня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості за рахунками у розмірі 9,91 грн., у розмірі 325,09 грн., у розмірі 816,49 грн. та пені за договорами № SAMDNWFD0070035113100 від 13.12.2013 року в розмірі 5 000,00 доларів США, та № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року в розмірі 10 000 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 березня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків та трьох процентів річних за договорами № SAMDNWFD0070035113100 від 13.12.2013 року та № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року змінено.
Зменшено розмір відсотків, які підлягають стягненню з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , за період 14.03.2014 року по 02.08.2018 року, з 8780,03 доларів США до 7634,52 доларів США, та трьох процентів річних, з 585,21 доларів США до 583,66 доларів США, у зв`язку з чим зменшити загальну суму заборгованості за договором № SAMDNWFD0070035113100 від 13.12.2013 року,з 34 862,35 доларів США до 28 715 (двадцять вісім тисяч сімсот п`ятнадцять) доларів США 29 центів.
Зменшено розмір відсотків, які підлягають стягненню з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 за період 14.03.2014 року по 02.08.2018 року, з 5223,64 грн. до 4980,74 грн., та трьох процентів річних, з 204,82 грн до 203,1 грн, у зв`язку з чим зменшити загальну суму заборгованості за договором № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року, з 25 820,67 грн до 15 576 (п`ятнадцяти тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн. 05 коп.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь: 3 % річних за період з 17 серпня 2022 року по 02 березня 2025 року в розмірі 1 525,47 доларів США за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором № SAMDNWFD0070035113100 від 13.12.2013 року та 3% річних за період з 17 серпня 2022 року по 02 березня 2025 року в розмірі 513,78 грн. за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За нормою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
У частині першій статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
Відповідно до чистин першої, другої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».
У пункті 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження 14-68цс18) міститься висновок про те, що «за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, відповідно до якого як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому, з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні трьох відсотків річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Таким чином, цей висновок стосується можливості виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті та нарахування трьох відсотків річних, визначених статтею 625 ЦК України, які входить до складу грошового зобов`язання та мають компенсаційний характер, в іноземній валюті.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення 3 % річних за договорами банківського вкладу № SAMDNWFD0070035113100 від 13.12.2013 року та № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року.
Проте, суд не може погодитись з наданим позивачем розрахунком, оскільки платіжною інструкцією державного виконавця №1734611712 від 19.12.2024 в межах виконавчого провадження №76630777 з виконання виконавчого документу в справі №757/38290/18-ц з рахунку АТ КБ «Приватбанк» була списана сума боргу за договором № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року та 14.02.2025 платіжною інструкцією державного виконавця №5706 від 14.02.2025 в межах виконавчого провадження №76630777 з виконання виконавчого документу в справі №757/38290/18-ц з рахунку АТ КБ «Приватбанк» була списана сума боргу за договором договором № SAMDNWFD0070035113100 від 13.12.2013 року.
За таких обставин, останнім днем невиконання зобов`язання щодо повернення сум банківських вкладів є 19.12.2024 та 14 лютого 2025.
Відповідно до проведеного судом розрахунку період прострочення з 17.12.2022 по 19.12.2022 3% річних за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року становить 856 дні, а отже до стягнення підлягає сума в розмірі 492,49 грн. (7000х3%856/365).
Відповідно до проведеного судом розрахунку період прострочення з 17 серпня 2022 по 14 лютого 2025 року 3% річних за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором за договором № SAMDNWFD0070035113100 від 13.12.2013 року становить 913 дні, а отже до стягнення підлягає сума в розмірі 1500,82 дол. США (20000х3%913/365).
За таких обставин, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність задовольнити позовні вимоги частково, із зазначених вище підстав.
Суд також зазначає, що суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку, виходячи із наступного.
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України (далі - ПК України), яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).
Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено статтею 164 ПК України.
Відповідно до пп. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб (далі -ПДФО) включаються, зокрема пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 ПК України).
До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у вигляді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм п. 170.4 ст. 170 ПК України.
Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім:
а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю;
б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання;
Згідно з пп. 174.4.1 п. 170.4 ст. 170 ПК України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа.
Отже, податковий агент, згідно п. п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV Податкового кодексу України.
При цьому, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.
Відповідно абзацу «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати(перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України.
Тому, з метою недопущення неоднозначного тлумачення судового рішення під час його виконання, з огляду на те, що при виконанні судового рішення та при наявності відкритого виконавчого провадження з приводу виконання такого рішення, виникатимуть питання щодо порядку виконання судових рішень в частині сплати боржником грошових коштів стягувачу, які повинні бути оподатковані у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про зазначення у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.
Щодо твердження АТ КБ «ПриватБанк» з приводу переведення боргу та те, що останній є неналежним відповідачем та боржником, суд їх не бере до уваги, оскільки дане питання досліджувалось в рамках справи про повернення вкладу, де суд прийшов до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» є належним відповідачем, оскільки саме з нього було стягнуто кошти, які належать позивачу.
Також, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку із його безпідставністю.
Згідно з положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір у розмірі 1189,11 грн підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.509, 526, 901, 903 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 263-265,267,273,274,280,354,355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНІЛОН», про стягнення трьох відсотків річних - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 3% річних за період з 17 серпня 2022 року по 14 лютого 2025 року в розмірі 1 500,82 доларів США за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором № SAMDNWFD0070035113100 від 13.12.2013 року та 3% річних за період з 17 серпня 2022 року по 19 грудня 2024 року в розмірі 492,49 грн. за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором № SAMDNWFD0070015451000 від 14.11.2013 року.
Суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 1189 грн. 11 коп.
У задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя С. В. Вовк