Справа № 761/18323/25
Провадження № 2/761/2347/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
05 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді:   Пономаренко Н.В.
з участю секретаря:   Яцишина А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 , про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, -

встановив:

У травні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «СК «УСГ» до ОСОБА_1 , про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, згідно з якою позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «УСГ» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 124,95 грн. та судовий збір.
Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 06.12.2023 року, о 18:37 год. м. Київ, по вул. Володимирська, 47, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , який керував ОСОБА_1 та автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.03.2024 по справі адміністративне правопорушення №761/3816/24, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. 
Позивачем вказано, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля наважувача «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ПАТ «СК «УСГ» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213585341. Потерпілий звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 15.04.2024 та заявою про виплату страхового відшкодування від 17.04.2024. Дана заява було розглянуто, а пошкодження автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком, а тому позивачем була здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 8 124,95 грн., згідно платіжної інструкції №66906 від 03.05.2024. 
Позовна заява мотивована тим, що відповідач, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди 06.12.2023 - залишив місце події, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2023 у справі № 761/3816/24, то ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на підставі підпункту в) пункту 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу сплачене страхове відшкодувань в порядку регресу в розмірі 8 124,95 грн.
У зв`язку із викладеним позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
В судове засіданні сторона позивача не з`явилась, про місце дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, до суду подано заяву представником позивача у якій він просив здійснити розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. 
Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Так, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року у справі № 761/3816/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.
Вказаною постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року у справі № 761/3816/24 встановлено, що ОСОБА_1 06.12.2023 о 18 год. 37 хв. по вул. Володимирська, 47 в м. Києві керуючи автомобілем «Toyota» р.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Audi» р.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Після чого, ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.3 (б), п.10.9, п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. ст. 122-4, ст..124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Представник ОСОБА_1 - адвокат Бумба О.А. надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при цьому просив провадження у справі закрити на підставі п.1ч.1 ст.247, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Також зазначав, що останній не вчиняв ДТП, а в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо вчинення останнім ДТП.
Постановою Київського апеляційного суду від 25 березня 2024 року у справі №761/3816/24 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бумби Ореста Андрійовича, на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року - повернуто особі, яка її подала.
Разом з тим, судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень при перевірці чинності постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року у справі №761/3816/24, встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року у справі №761/3816/24 поновлено захиснику-адвокату Бумба Оресту Андрійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року. Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бумба Ореста Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задоволено. Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року - скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Суд звертає увагу на ту обставину, що вищевказана постанова судом апеляційної інстанції була ухвалена 11.09.2024, тобто до звернення до суду із вказаним позовом. При цьому, стороною позивача до позову були долучені копія з копій процесуальних рішень судів, які попередньо були засвідчені більше ніж за рік до звернення до суду із позовом -15.04.2024.
Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідність власника автомобіля навантажувача «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «УСГ» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР - 213585341.
В обґрунтування позову вказано, що потерпілий звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 15.04.2024 та заявою про виплату страхового відшкодування від 17.04.2024. Дана заява було розглянуто, а пошкодження автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком, а тому позивачем була здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 8 124,95 грн., згідно платіжної інструкції №66906 від 03.05.2024. Враховуючи, що відповідач будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди 06.12.2023 дорожньо-транспортної пригоди - залишив місце події, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2023 у справі № 761/3816/24, то ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на підставі підпункту в) пункту 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу сплачене страхове відшкодувань в порядку регресу в розмірі 8 124,95 грн.
Судом встановлено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинні на момент виникнення правовідносин (далі Закон № 1961-IV).
Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 5 цього Закону № 1961-IV встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 7 Закону № 1961-IV розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб (п. 7.1).
Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Згідно вимог ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Так, ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
При цьому, як передбачено п.36.2 ст. 36 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (його представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Відповідно до абзацу «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону Украйни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у відповідача не виник обов`язок по відшкодуванню виплаченого позивачем страхового відшкодуванню, оскільки постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року у справі №761/3816/24, якою відповідача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень відповідальність за яке передбачена ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - скасовано постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2024, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, про що свідчить відповідна постанова, яка міститься в ЄДРСР, що було з`ясовано при перевірці чинності постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року у справі №761/3816/24.
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми. 
За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмет спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті та не грунтуються на нормах чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.
При цьому, згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволені позовних вимог позиву відмовлено, судові витрати покладаються на позивач. 
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 23, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 137, 139, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280, 283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 , про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, - відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 05.03.2026.

Суддя: