ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 р. 	Справа № 520/18478/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 26.11.25 у справі № 520/18478/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом також – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області 01.04.2025 за № 0027828-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 114543,38 грн, від 01.04.2025 за № 0027829-2405-2030- UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 158742 грн, від 01.04.2025 за № 0027830-2405-2030- НОМЕР_1 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 28661,75 грн, від 01.04.2025 за № 0027831-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 44315,48 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області 01.04.2025 за № 0027828-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 114543,38 грн, від 01.04.2025 за № 0027829-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 158742,00 грн, від 01.04.2025 за № 0027830-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 28661,75 грн, від 01.04.2025 за № 0027831-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 44315,48 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 3462 гривень 63 копійок.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що позивач здійснює промислову діяльність та має право на застосування пільг згідно з п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, оскільки позивачем не надано доказів віднесення нежитлової нерухомості до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; позивач не повідомляв про відповідний об`єкт, як такий, що використовується ним в господарській діяльності, повідомлення за формою № 20-ОПП щодо використання об`єкта оподаткування – нежитлової будівлі, до контролюючого органу не подане; основний вид діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД – надання в оренду вантажних автомобілів.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції установлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_1 , є власником нежитлових приміщень в літ «А-4» №№ 1,2,3,4 15,16,28,29,38,39,41-59,60,81,83-104, 1/2 ч. прим. № 30, 1/2 ч. прим. № 31, загальною площею 2194.7 кв.м, а також в літ «Д-1» прим. № 1, частина прим. № 2 (площею 229.7 кв.м.) загальною площею 451 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом на виробничу будівлю № НОМЕР_2 , реєстраційним посвідчення від 01.07.2002, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.07.2025.
Відповідно до інформації, наявної в інформаційно-комунікаційної системи відповідача, ОСОБА_1 є засновником ТОВ «ГЕОМЕТРІУМ». Відповідно до відомостей про об`єкти ТОВ «ГЕОМЕТРІУМ» має: офіс за адресою: м. Харків, вул. Єнакіївська, будинок 8; склад за адресою: м. Харків, вул. Єнакіївська, будинок 8.
На підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ГУ ДПС контролюючим органом визначено податкові зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податкові періоди 2020-2024 роки, а саме, податковими повідомленнями-рішеннями від 01.04.2025 за № 0027828-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 114543,38 грн, від 01.04.2025 за № 0027829-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 158742 грн, від 01.04.2025 за № 0027830-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 28661,75 грн, від 01.04.2025 за № 0027831-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 44315,48 грн.
Такі податкові повідомлення-рішення контролюючим органом направлено позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 10.04.2025 за № 0601131184399 за адресою: АДРЕСА_2 . Поштове відправлення вручене позивачу 16.04.2025.
Не погодившись із нарахуванням податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2024 роки, позивач завернувся зі скаргою до ДПС України від 16.04.2025 про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.04.2025 за № 0027828-2405-2030-UA63120270000028556, від 01.04.2025 за № 0027829-2405-2030-UA63120270000028556, від 01.04.2025 за № 0027830-2405-2030-UA63120270000028556, від 01.04.2025 за № 0027831-2405-2030-UA63120270000028556.
Рішеннями ДПС України від 09.06.2025 № 16606/6/99-00-06-01-02-06, № 16599/6/99-00 06-01-02-06, № 16607/6/99-00-06-01-02-06, № 16605/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарг, скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.
Скориставшись правом на оскарження податкових повідомлень-рішень у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган при визначенні позивачу спірного податкового зобов`язання діяв усупереч законодавству України з огляду на відсутність підстав для нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за періоди 2020-2024 роки щодо належного позивачу об`єкту нерухомості.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі також – ПК України).
Згідно з приписами статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Згідно з положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Водночас об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності (п.п.266.3.2 п.266.3 ст. 266 ПК України).
З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким стаття 266 ПК України викладена в новій редакції, а об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно доповнено об`єктами нежитлової нерухомості.
Підпунктом 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно вимог законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари; туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; г) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).
Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 №530 (надалі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.
Визначення типів будівель здійснюється за допомогою Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації № 507 від 17.08.2000 (далі – ДКБС 018-2000, діяв до 31.12.2023).
Такий класифікатор призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.
Відповідно до ДКБС 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який, в свою чергу, включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Нормами підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлена податкова пільга (звільнення від оподаткування ) щодо визначених в цих нормах об`єктів нерухомості.
Так, підпунктом "є" зазначеного підпункту встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема, виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.
Разом з тим, з аналізу пп."є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України слідує, що не лише цільове призначення будівлі згідно правовстановлюючих документів, а й фактичне її використання як об`єкту промисловості, є підставою для застосування пільги з оподаткування відповідно до вказаної норми Податкового кодексу України.
Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як у даному випадку п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Застосування п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Наведені висновки стосовно застосування положень п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, від 25.03.2020 у справі №280/5332/18, від 20.02.2020 у справі №819/1537/17, від 15.05.2018 у справі №806/2461/17, від 31.10.2023 у справі №160/11472/19.
Отже, застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто, для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Судом установлено, що відповідно до наявної інформації в інформаційно-комунікаційній системі відповідача ОСОБА_1 є засновником ТОВ «ГЕОМЕТРІУМ», основним видом діяльності якого є: 25.93 Виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин.
Відповідно до відомостей про об`єкти ТОВ «ГЕОМЕТРІУМ» має у користуванні: офіс за адресою: м. Харків, вул. Єнакіївська, будинок 8; склад за адресою: м. Харків, вул. Єнакіївська, будинок 8, що не заперечується відповідачем.
Отже, нежитлові приміщення, які розташовані по вул. Єнакіївській 8, м. Харків, використовуються для виготовлення промислової продукції (виробів із дроту, ланцюгів і пружин) для отримання нової продукції, протилежного з боку податкового органу не доведено.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 з урахуванням функціонального призначення нежитлових приміщень в літ «А-4» №№ 1, 2, 3, 4 15, 16, 28, 29, 38, 39, 41-59, 60, 81, 83-104, 1/2 ч. прим. № 30, 1/2 ч. прим. № 31, загальною площею 2194.7 кв.м, а також в літ «Д-1» прим. № 1, частина прим. № 2 (площею 229.7 кв.м.) загальною площею 451 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 , об`єкт нерухомості, що належить позивачу відноситься до групи 125 Будівлі промислові та склади; клас 1251 Будівлі промисловості, що включає підклас: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», що також підтверджується копією технічного паспорту на виробничий будинок № 3693.
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний об`єкт нерухомого майна використовується за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва та за своїми ознаками відповідає класу будівель промисловості Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, відноситься до класу 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості». Тобто за технічними характеристиками належна позивачу на праві приватної власності будівля належить до об`єктів, що звільняються від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наведеному у п.п. «є» 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги відповідача, колегія суддів звертає увагу на таке.
У відомостях, які містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відображені всі дані, які передбачені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.
Посилання відповідача на відсутність інформації про технічні характеристики нежитлової нерухомості, належної позивачу, не знайшло підтвердження під час розгляду справи.
Відповідач у апеляційній скарзі наполягає, що податковому органу на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень – рішень ніяким чином не могло бути відомо про визначення підтипу нежитлової будівлі, проте листом від 04.03.2025 позивач через «Електронний кабінет платника податків» подав відповідачу копії технічних паспортів на виробничі будівлі літ. «А-4», літ «Д-1» № 3693 та реєстраційного посвідчення від 01.07.2002, що підтверджується скріншотами відповідних сторінок, які наявні в матеріалах справи.
Отже, відповідач був обізнаний до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень – рішень, що нежитлові приміщення в літ «А-4» №№ 1, 2, 3, 4-15, 16, 28, 29, 38, 39, 41-59, 60, 81, 83-104, 1/2 ч. прим. № 30,1/2 ч. прим. № 31, загальною площею 2194.7 кв.м, а також в літ «Д-1» прим. № 1, частина прим. № 2 (площею 229.7 кв.м.) загальною площею 451 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 , є виробничим будинком, та відноситься до класу 1251 «Будівлі промисловості», підклас: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості».
Також листом від 04.03.2025 за № 20403/6/ЕКП позивач звертався через «Електронний кабінет платника податків» до контролюючого органу з метою проведення перерахунку, визначених контролюючим органом податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, яке належить на праві власності, з наданням копії технічних паспортів на виробничі будівлі літ «А-4», літ «Д-1» № 3693 та реєстраційного посвідчення від 01.07.2002, що підтверджується скріншотами відповідних сторінок, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб– підприємців та громадських формувань, сформованої 20.03.2025 ФОП ОСОБА_1 має вид економічної діяльності: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Щодо посилання відповідача на те, що повідомлення за формою № 20-ОПП щодо використання об`єкта оподаткування – нежитлової будівлі, до контролюючого органу не подане, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 63.3 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.
Порядок подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за ф. №20-ОПП, встановлений розділом VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Мінфіну від 09.12.2011 за №1588.
Відповідно до п. 8.4 розділу VIII Порядку №1588 повідомлення за ф. №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
У повідомленні за ф. №20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.
Неподання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП, – тягне за собою накладення штрафу відповідно до п. 63.3 ст. 63, п. 117.1 ст. 117 ПК України.
З огляду на зазначене колегія суддів відхиляє доводи відповідача про необхідність урахування того, що позивач не надав доказів подання повідомлення за формою № 20-ОПП, оскільки факт неподання суб`єктом господарювання повідомлення за формою №20-ОПП є підставою для накладення штрафу, проте не позбавляє позивача права на податкову пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до п.п. "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області 01.04.2025 за № 0027828-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 114543,38 грн, від 01.04.2025 за № 0027829-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 158742 грн, від 01.04.2025 за № 0027830-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 28661,75 грн, від 01.04.2025 за № 0027831-2405-2030-UA63120270000028556 про сплату податку на нерухоме майно в розмірі 44315,48 грн є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
З огляду на положення статті 139 КАС України підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі № 520/18478/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова