Справа № 183/9768/25
№ 2/183/3174/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року місто Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря Чабаненка Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самар цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, третя особа -приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Момот Марія Олександрівна про визнання права власності на квартиру і припинення дії обтяження на нерухомемайно, суд - 

в становив:

22 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовомдо Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, третя особа - приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Момот Марія Олександрівна в якому просить визнати за позивачем право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 також скасувати обтяження нерухомого майна, зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 2675053; зареєстроване: 08.12.2005, 15:30:48; державний реєстратор: Перша сєвєродонецька державна нотаріальна контора; підстава обтяження: договір довічного утримання; об`єкт обтяження:кв. АДРЕСА_2 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору довічного утримання від 14 липня 1998 року він є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчений 14 липня 1998 року завідуючою Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І. за реєстровим № 2405. Згідно договору довічного утримання ОСОБА_2 передає у власність позивача належну їй на праві власності квартируза адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язався повністю утримувати ОСОБА_2 , забезпечувати її харчуванням, одягом, уходом, необхідною допомогою, поховати її за свій рахунок. На підставі ст. 54 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з посвідченням вказаного договору було накладено заборону на відчуження указаної квартири до закінчення договору довічного утримання. З моменту укладення договору довічного утримання і до самої смерті ОСОБА_2 позивач належно виконував умови договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Позивач проживав у вказаній квартирі, зареєстрованій в ній. У зв`язкуіз повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року РФ на територію України, м. Сєвєродонецьк (нині Сіверськодонецьк) Луганської області - є тимчасово окупованим, що змусило позивача виїхати на територію України, що підконтрольна українській владі, є внутрішньо-переміщеною особою. 28 травня 2025 року позивач звернувся до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області із заявою про поставлення на облік квартири в зв`язку з пошкодженням будинку. Позивачу було повідомлено про наявність обтяження на вказану квартиру і в даних про обтяження помилково зазначено власника квартири - ОСОБА_2 , замість ОСОБА_1 .. Звернувшись до приватного нотаріуса Момот М.О. позивачу було повідомлено про помилку вчинену реєстратором при реєстрації права власності на вказану квартиру, а саме про внесення даних як власника відчужувача - ОСОБА_2 , замість набувача - ОСОБА_1 , та запропоновано звернутись з позовом до суду. Іншого способу захисту права власності позивача, ніж як звернення із даним позовом, на даний момент не існує, тому просить суд позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач відзив на позов не подав.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року провадження у справі відкрите, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження.
28 січня 2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом по справі встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії договору довічного утримання серії ААО № 097215 вбачається, що 14 липня 1998 року, вбачається, що ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1 належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язався повністю утримувати ОСОБА_2 , забезпечувати її харчуванням, одягом, уходом, необхідною допомогою, поховати її за свій рахунок. Цим же договором, на підставі ст.. 54 Закону України «Про державний нотаріат» було накладено заборону на відчуження указаної в договорі квартири до закінчення договору довічного утримання. Даний договір посвідчений 14 липня 1998 року завідуючою Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І. за реєстровим № 2405 табув зареєстрований у Сєвєродонецькому БТІ та занесений до реєстрової книги за № 556 від 16.06.1999 року, про що свідчить відмітка на договорі довічного утримання.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно технічного паспорту на квартиру  АДРЕСА_2 , вбачається, що власником квартири була ОСОБА_2 , а згідно договору довічного утримання від 14 липня 1998 року власником є ОСОБА_1 . Квартира загальною площею 46,6 кв.м., житловою площею 31,90 кв.м. 
Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом обтяження на підставі договору довічного утримання, б/н, Перша сєвєродонецька держнотконтора, власником квартири зазначена ОСОБА_2 .
Як вбачається з листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області за вих.. № 95/01-16 від 11 вересня 2025 року, ОСОБА_1 роз`яснено, що нею було виявлено невірно зареєстроване реєстратором право власності на вищевказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору довічного утримання, посвідченого 14.07.1998 року завідуючою Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Сердюк Н.І. за р. №2405, а саме власником зазначений попередній власник - відчужувач ОСОБА_2 , замість набувача - ОСОБА_1 . 
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Пункт 5 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. 
Згідно ст.744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до ст. 745 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно ст. 748 Цивільного кодексу України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Згідно ст.. 74 Закону країни «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із смертю відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором або смертю другого з подружжя, що уклали спадковий договір.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , як набувач за договором довічного утримання від 14 липня 1998 року, посвідченого завідуючою Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Сердюк Н.І. за р. №2405. 
Також суд зауважує, що наявність обтяження нерухомого майна, зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, обмежує права позивача як власника та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним йому майном, що є неприпустимим.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення своїх позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, третя особа - приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Момот Марія Олександрівна про визнання права власності на квартиру і припинення дії обтяження на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру загальною площею 46,80 кв.м., житловою площею 31,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання, посвідченого 14 липня 1998 року завідуючою Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Сердюк Н.І. за р. №2405.
Скасувати обтяження нерухомого майна, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 2675053; зареєстроване: 08.12.2005, 15:30:48; державний реєстратор: Перша сєвєродонецька державна нотаріальна контора; підстава обтяження: договір довічного утримання; б/н, Перша сєвєродонецька нотаріальна контора; об`єкт обтяження: квартира, ціле, добудоване, жиле, адреса:  АДРЕСА_1 , додаткові дані: архівний номер: 94260LUGANSK2, Архівна дата: 14.01.1999, Дата виникнення: 14.07.1998, № реєстра: 35, внутр.. № 1С01062А22А02А2У5321.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Відповідач: Сіверськодонецька міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області (РНОКПП 44083662, адреса місця реєстрації: бульв. Незалежності України, буд. 32, м. Сіверськодонецьк, Сіверськодонецький р-н, Луганська обл., 93400, електронна пошта: vca@sed-rada.gov.ua).
Третя особа - приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Момот Марія Олександрівна (адреса місцязнаходження: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Трускавецька, буд. 5, адреса ел. пошти: ІНФОРМАЦІЯ_4 )

Суддя      І.Г.Дубовенко