ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/652/26 Справа № 214/7726/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 березня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю потерпілого ОСОБА_1 та його представника Цепелєва Ю.М. розглянувши апеляційну скаргу захисника Мельниченка Ю.В. на постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року, щодо
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за ст.124 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до постанови 26.08.2024 року о 11.40 год. по вул. Філатова поблизу будинку №30 в м. Кривому Розі, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «RENAULT MEGANE» д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не слідкував за зміною дорожньої обстановки, перед перестроюванням не впевнився, що це буде безпечно і не створить загрози іншим учасникам дорожнього руху, перед перестроюванням, не надав перевагу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по смузі в яку він мав намір перестроюватися, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN KRAFTER» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , транспортний засіб «RENAULT MEGANE» по інерції продовжив рух та здійснив зіткнення з транспортним засобом «RENAULT LOGAN» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3б, 1.5, 10.1, 10.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
Постановою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. 
З таким судовим рішенням не погодився захисник Мельниченко Ю.В., який діє в інтересах особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а постанова суду ухвалена без урахування та належного аналізу всіх фактичних доказів. Вказує, що суд надав невірну оцінку діям обох учасників дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що в матеріалах справи наявні два висновки судових автотехнічних експертиз із суперечливими висновками. Вказує, що згідно з висновком автотехнічного дослідження № ЕД-19/104-24/43286-ІТ від 08.11.2024 року в діях ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які перебувають у причинному зв`язку з ДТП, не вбачалося, натомість встановлено невідповідності в діях водія ОСОБА_1 . Зазначає, що інший висновок автотехнічної експертизи № 1377-25 від 24.09.2025 року містить протилежний висновок щодо дій ОСОБА_2 , при цьому питання щодо можливих порушень з боку ОСОБА_1 не вирішено через відсутність необхідних вихідних даних. Вказує, що стороною захисту під час судового розгляду заявлялося клопотання про проведення додаткового огляду місця події з метою встановлення величини підйому проїзної частини перед місцем пригоди, однак у задоволенні цього клопотання було відмовлено. Зазначає, що суд прийняв до уваги лише висновок експертизи № 1377-25 від 24.09.2025 року та критично поставився до висновку № ЕД-19/104-24/43286-ІТ від 08.11.2024 року без зазначення підстав. Вважає, що суд неповно розглянув матеріали справи, не встановив усіх обставин дорожньо-транспортної пригоди та безпідставно відмовив у проведенні додаткового огляду місця події, за результатами якого могла бути призначена додаткова автотехнічна експертиза. Просить постанову суду від 13.01.2026 року про визнання ОСОБА_2 винним за ст. 124 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку сторін по справі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова без змін з таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.п. 1.3-1.5 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих правил.
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п. 2.3.б ПДР України, водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п. 10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.08.2024 року о 11:40 год. по вул. Філатова поблизу будинку №30 у м. Кривому Розі водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE» д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не переконався у безпечності такого маневру, не надав переваги транспортному засобу, що рухався попутною смугою, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN KRAFTER» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , після чого автомобіль «RENAULT MEGANE» по інерції зіткнувся з автомобілем «RENAULT LOGAN» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3.б, 1.5, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Разом із тим постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Апелянт зазначає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а суд першої інстанції ухвалив рішення без належного аналізу доказів.
Однак із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дослідив усі наявні докази. Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених судом першої інстанції, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №810028 від 26.08.2024 року, відповідно до якого зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема те, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «RENAULT MEGANE» д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не переконався у безпечності маневру, не надав переваги транспортному засобу, що рухався попутною смугою, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 1.5, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди;
схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.08.2024 року, складеною працівниками поліції безпосередньо після події, у якій відображено розташування транспортних засобів після зіткнення, напрямки їх руху, характер пошкоджень та інші обставини пригоди, що узгоджуються з викладеними у протоколі обставинами;
фототаблицею до схеми місця ДТП від 26.08.2024 року, яка відображає механічні пошкодження транспортних засобів «RENAULT MEGANE», «VOLKSWAGEN KRAFTER» та «RENAULT LOGAN», а також підтверджує характер та механізм зіткнення між зазначеними транспортними засобами;
письмовими поясненнями учасників та свідків дорожньо-транспортної пригоди, а саме: поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи та свідчать про обставини руху транспортних засобів перед моментом зіткнення;
показаннями учасників дорожньо-транспортної пригоди, наданими під час судового розгляду справи судом першої інстанції, зокрема показаннями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які вказували на те, що перед виникненням ДТП автомобіль «RENAULT MEGANE» під керуванням ОСОБА_2 здійснював маневр перестроювання, внаслідок чого виникла аварійна ситуація;
відеозаписом, наданим до матеріалів справи, який досліджувався судом першої інстанції та відображає обставини дорожньо-транспортної пригоди, що кореспондуються з іншими доказами у справі;
висновком експерта №1377-25 від 24.09.2025 року, відповідно до якого встановлено, що в заданій дорожньо-транспортній ситуації при заданих вихідних даних у діях водія автомобіля «RENAULT MEGANE» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди;
іншими письмовими матеріалами справи, зокрема довідкою щодо наявності у ОСОБА_2 посвідчення водія, медичною довідкою щодо потерпілого ОСОБА_1 , які були досліджені судом у сукупності.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції неправильно оцінив дії учасників дорожньо-транспортної пригоди.
Однак, як убачається з постанови суду першої інстанції, суд надав належну правову оцінку показанням усіх учасників ДТП, дослідив письмові матеріали справи та висновки експертів.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що саме порушення водієм ОСОБА_2 вимог ПДР України перебуває у причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Апеляційний суд зазначає, що оцінка доказів належить до виключних повноважень суду, який розглядає справу по суті. Водночас доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної інтерпретації та суб`єктивної оцінки доказів апелянтом. За таких обставин наведені у скарзі аргументи не свідчать про неправильність висновків суду першої інстанції, а тому є необґрунтованими та не спростовують законності й обґрунтованості ухваленого рішення.
Відповідно до ст. 251, 252 КУпАП суд оцінює докази за внутрішнім переконанням на підставі їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження.
З аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 та п. 10.3 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у матеріалах справи наявні два експертні висновки з різними результатами, у зв`язку з чим апелянт вважає, що суд першої інстанції надав доказам неправильну оцінку.
Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи наявні висновки експертиз, згідно яких: висновком експертного дослідження № ЕД-19/104-24/43286-ІТ від 08.11.2024 року встановлено відсутність порушень у діях ОСОБА_2 ;
висновком експерта №1377-25 від 24.09.2025 року встановлено невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п. 10.1 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку з ДТП.
 
Суд першої інстанції, дослідивши обидва експертні висновки, надав їм оцінку у сукупності з іншими доказами у справі та обґрунтовано визнав більш переконливим висновок експерта №1377-25 від 24.09.2025 року, який узгоджується зі схемою місця ДТП, фотоматеріалами та показаннями учасників дорожньо-транспортної пригоди.
 
Водночас висновок експертного дослідження № ЕД-19/104-24/43286-ІТ від 08.11.2024 року суд першої інстанції критично оцінив, оскільки він був зроблений за інших вихідних даних і не враховував повного обсягу матеріалів справи.
 
Апеляційний суд погоджується з такими висновками, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам процесуального закону.
Отже, доводи апелянта щодо суперечливості експертних висновків не свідчать про неправильність рішення суду першої інстанції та є необґрунтованими.
Захисник вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про проведення додаткового огляду місця події.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції розглянув відповідне клопотання та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки у матеріалах справи вже містяться схема ДТП, фотоматеріали та інші докази, які дають можливість встановити обставини ДТП.
Захистом не доведено, яким чином проведення додаткового огляду місця події могло б вплинути на вирішення питання щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, відмова у задоволенні зазначеного клопотання була законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують установлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та не свідчать про порушення норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення оскаржуваної постанови.
Такі твердження апелянта фактично зводяться до власної оцінки доказів та тлумачення обставин справи і не містять посилань на реальні порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Наведені апелянтом аргументи про недопустимість доказів по справі мають суб`єктивний характер, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують законності і обґрунтованості висновків суду першої інстанції.
Інші доводи сторони захисту є неспроможними, не підкріплені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим апеляційний суд їх відхиляє.
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження у справі обґрунтовано закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування постанови судді не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мельниченка Ю.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо  ОСОБА_2 , залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя