КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/5145/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 27.06.2025 року №000085052404, яким ФОП – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування” всього в сумі 227149,93 грн (182469,94 грн + 44679,99 грн);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Податкове повідомлення – рішення №000085062404 від 27.06.2025 року, яким ФОП – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Військовий збір від здійснення підприємницької діяльності” та донараховано суму в розмірі 18929,16 грн (15205,83 грн + 3723,33 грн);
- визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №000085072404 від 27.06.2025 року зі сплати єдиного внеску в сумі 115300,04 грн;
- визнати протиправним та скасувати Рішення №000085082404 від 27.06.2025 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) застосовано штраф у розмірі 23060,01 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник зазначає, що оскаржувані рішення винесені без дотримання критеріїв правомірності, обґрунтованості та розсудливості, з огляду на що підлягають скасуванню. Вказує, що працівниками ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП – ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні Світловодської ДПІ Олександрівського управління ГУ ДПС у Кіровоградській області, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 року по 31.12.2024 року, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 року по 31.12.2024 року. За результатами перевірки складено акт перевірки №6327/11-28-33-04-/ НОМЕР_1 від 23.05.2025 року. Не погодившись із висновками, що викладені в акті перевірки ФОП ОСОБА_1 подав заперечення до ГУ ДПС у Кіровоградській області. В запереченнях звернув увагу на те, що висновки є помилковими та навів обґрунтування. Після розгляду заперечень, ГУ ДПС у Кіровоградській області направило платнику лист відповідь №1489/12/11-28-24-04 від 23.06.2025 року. У вказаному листі зазначено про те, що Комісією з питань розгляду заперечень ГУ ДПС у Кіровоградській області 19.06.2025 року розглянуто обставини вчинених правопорушень викладених в акті документальної планової виїзної перевірки від 29.04.2025 року №5097/11-28-24-04/ НОМЕР_2 , які відображено в матеріалах перевірки, та прийнято рішення - врахувати надані додаткові документи, що підтверджують використання у господарській діяльності рекламних послуг, придбання канцелярських товарів. При цьому, в частині інших витрат на обслуговування і ремонт оргтехніки в загальній сумі 45646,00 грн відповідь не містить ні яких обґрунтувань. Вказує, що акті перевірки (стор. 16) не було встановлено порушень податкового законодавства по контрагентам платника податків, а саме: ФОП – ОСОБА_2 , ФОП – ОСОБА_3 , ТОВ “Бінотел”, ФОП – ОСОБА_4 , ФОП – ОСОБА_5 , ФОП – ОСОБА_6 , ФОП – ОСОБА_7 ). Тобто, зауважує, що податківці дослідили ці господарські операції і не знайшли порушень податкового законодавства при здійсненні ФОП – ОСОБА_1 підприємницької діяльності із цими контрагентами. Окремо звертав увагу на те, що платник оскаржував висновки акту перевірки, виключно по конкретним контрагентам, що зазначені на сторінці 16 акту перевірки і документи надавав виключно по ним. Контролюючий орган, в свою чергу, протиправно та безпідставно, в порушення вимог Закону, без наявності повноважень та будь якого дослідження документів (бо їх просто в нього не було) під час розгляду заперечень платника, вирішив дописати будь-яких контрагентів по яким треба не визнати витрати і донарахувати ФОП – ОСОБА_1 хоч якісь податки. Вказані дії проявилися у виготовленому документі під назвою лист “Про розгляд заперечень” № 1489/12/11-28-24-04 від 23.06.2025 року, яким ГУ ДПС у Кіровоградській області вирішив змінити обґрунтування частини акту перевірки, а саме п. 2.1.2, п. 2.1.3, п. 2.1.4., п. 2.4.1, п. 2.7.3. а), п. 2.7.4. а) та висновки в частині пунктів 1, 2 та 33 акта від 29.04.2025 року №5097/11-28-24-04/ НОМЕР_2 і виклав їх в іншій редакції. При цьому, платнику вже не визнавались понесені ним витрати по взаємовідносинам із іншими контрагентами, а саме: ФОП – ОСОБА_2 , ФОП – ОСОБА_3 , ТОВ “Бінотел”, ФОП – ОСОБА_4 , ФОП – ОСОБА_5 , ФОП – ОСОБА_6 , ФОП – ОСОБА_7 ). Вважає, що контролюючий орган не мав таких повноважень, а зміна описової частини акту перевірки відбулась протиправно без належних на те повноважень. Що стосується господарських операцій, які не визнані контролюючим органом і по яким відбулась зміна формулювання акту перевірки, вказує, що ФОП – ОСОБА_1 , як абонентом та ТОВ “Бінотел”, як оператором, укладено Договір 6701062017 від "01" червня 2017 року про надання послуг. Відповідно до п.1.1. р.1 Договору, Оператор надає Абоненту послуги з підключення, налаштування та обслуговування віртуальної відомчої (офісної) автоматичної телефонної станції (АТС) (далі - Послуги), а абонент зобов`язується прийняти i оплатити ці послуги на умовах та в порядку, передбачених договором. АТС – це сервіс, що об`єднує всі номери компанії в єдину мережу, зберігає всю історію й записи розмов із клієнтами. Крім того, вона автоматизує роботу й підвищує ефективність співробітників і якість обслуговування клієнтів. Тобто, витрати на це безпосередньо стосуються господарської діяльності ФОП – ОСОБА_1 . Що стосується інших взаємовідносин ФОП – ОСОБА_1 із ФОП – ОСОБА_2 , ФОП – ОСОБА_3 , ФОП – ОСОБА_4 , ФОП – ОСОБА_7 то вказані ФОПи надавали рекламні послуги, що підтверджується договорами, актами, та платіжними інструкціями, що додаються. Ці витрати відносяться до витрат ФОП – ОСОБА_1 при здійснені підприємницької діяльності і не можуть не визнаватися податківцями (п. 177.4.4. ПК України). Таким чином, не визнаючи ФОП – ОСОБА_1 ці витрати, податковий орган зробив це всупереч прямим вимогам Податкового кодексу України. За сукупністю наведеного просив позов задовольнити повністю.
Представником відповідача надано до суду відзив на адміністративний позов (т.3 а.с.27-34), у якому позов не визнав та зазначає, що за результатами документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 складено акт від 23.05.2025 року №6327/11-28-33-04/ НОМЕР_1 , який отримано позивачем 27.05.2025 року. Актом перевірки встановлено, що на підставі реєстру банківських виписок, даних Книги обліку доходів і витрат, видаткових накладних на придбання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт (послуг), договорів про надання послуг, документальною перевіркою обраховано фактично понесені інші витрати та встановлено їх завищення на загальну суму 371606,20 грн., в т.ч. за 2019 рік – на суму 329295,51 грн. та за 2020 рік - на суму 21477,36 грн., за 2021 рік – на суму 20833,33 грн., за рахунок: 2019 рік включення до складу понесених витрат грошових коштів, сплачених платником податків на користь постачальників за послуги, не пов`язаних безпосередньо з підприємницькою діяльністю та не підтверджені документально ФОП ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_8 , ТОВ «Клєвер», ФОП ОСОБА_9 , СПД ОСОБА_10 та інші) та коштів за охорону (УПО а Полт.області), які не включаються до складу витрат підприємця; 2020 рік включення до складу понесених витрат грошових коштів, сплачених платником податків на користь постачальників за послуги, не пов`язані безпосередньо з підприємницькою діяльністю та не підтверджені документально ФОП ОСОБА_1 (СПД ОСОБА_10 та інші) та коштів за оновлення ПЗ та поштові марки (ТОВ "НВО "БАЛАНС+КЛУБ", Центр поштового зв`язку 2), які не включаються до складу витрат підприємця; 2021 рік включення до складу понесених витрат грошових коштів, сплачених платником податків за послуги охорони, не пов`язаних безпосередньо з підприємницькою діяльністю ФОП ОСОБА_1 (УПО а Полт.області), які не включаються до складу витрат підприємця. Таким чином перевіркою встановлено завищення суми понесених витрат у перевіряємому періоді на загальну суму 1112400,57 грн, чим порушено вимоги підпункту 177.4.1 та підпункту 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України. Під час проведення перевірки не було надано первинні документи у повному обсязі щодо послуг по рекламі, придбаних марок та конвертів (акти виконаних робіт, видаткові накладні на друковану продукцію тощо), тому вищезазначені витрати на підставі підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПКУ перевіряючим були виключені зі складу інших витрат. Платник не погоджується з висновками акту перевірки та висловлює свої заперечення в частині завищення валових витрат в частині віднесення до них рекламних послуг, канцелярських товарів, послуг по обслуговуванню офісної техніки. До заперечення додано завірені належним чином копії первинних документів (банківські виписки, платіжні інструкції, рахунки, акти виконаних робіт тощо) по питанням взаємовідносин з ТОВ “КЛЄВЕР” ,ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ПП “Принцип”, ПП “ТЕХНТРОН”, ТОВ Укрпошта, ТОВ “Робота Інтернешл”. Комісією з питань розгляду заперечень ГУ ДПС у Кіровоградській області 19.06.2025 розглянуто обставини вчинених правопорушень викладених в акті документальної планової виїзної перевірки від 29.04.2025 року №5097/11-28-24-04/ НОМЕР_2 , які відображено в матеріалах перевірки, та прийнято рішення врахувати надані додаткові документи, що підтверджують використання у господарській діяльності рекламних послуг, придбаних канцелярських товарів. За результатами перевірки (з врахуванням результатів розгляду заперечення від 09.06.2025 року №б/н (вх. №20275/6/6 від 11.06.2025), ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято оскаржувані рішення від 27.06.2025 року. Представник відповідача вважає позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій наголошував, що Податковим кодексом не передбачено можливості зміни формулювань пунктів акту перевірки після розгляду заперечень платника податків, як і не передбачено їх заміну. Вважає, що комісія вийшла за межі наданих їй повноважень та змінила пункти акту перевірки, зазначивши в них інших контрагентів позивача, по яким не визнаються понесені витрати (без дослідження первинних документів та при попередніх висновках про відсутність порушень позивача у взаємовідносинах з цими контрагентами), та діяла протиправно. (т.3 а.с.161-162).
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено на 08.09.2025 підготовче засідання. (т.3 а.с.24).
08.09.2025 відкладено підготовче судове засідання до 16.09.2025 для отримання додаткових доказів (т.3 а.с.167).
Ухвалою суду від 16.09.2025 року у відповідача витребувано додаткові докази по справі, у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 06.10.2025 року (т.3 а.с.169-171).
Ухвалою суду від 06.10.2025 року у відповідача витребувано додаткові докази по справі, розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено до 24.10.2025 року (т.3 а.с.176-178).
Ухвалою суду від 24.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 20.11.2025. (т.3 а.с.189-190).
У судовому засіданні 20.11.2025 оголошено перерву до 10.12.2025 для надання додаткових доказів (т.3 а.с.198-199).
Представником позивача надані додаткові пояснення, в яких зазначав, що стосується віднесення до складу валових витрат (вартість придбаних та реалізованих ТМЦ), які були відсутні на кінець перевіряємого періоду на загальну суму 740 794,37 грн. за 2024 рік, правила ведення обліку у ФОП на загальній системі прописано у: ст.177ПКУ та Порядку ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат, фізичними особами - підприємцями, затверджений наказом Мінфіну від 13.05.2021 №261. Так, до Типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, потрапляють лише ті витрати (без ПДВ), які відповідають одразу чотирьом умовам. Вказує, що у п.177.4 ПКУ наведено фактично п`ять груп витрат ФОП (ту ж логіку можна побачити у Типовій формі): матеріальні витрати (вартість товарів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, комплектуючих, палива, енергії, будматеріалів, запчастин, тари); зарплата працівників та винагорода фізосіб, які виконують роботи (послуги) для ФОП за цивільно-правовими договорами; суми податків, зборів, ЄСВ, плата за ліцензії; інші витрати, а саме: на відрядження працівників, зв`язок, рекламу, на розрахунково-касове обслуговування, оренду, ремонт та експлуатацію майна, на
транспортування продукції чи товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, прямо пов`язані з виробництвом товарів (робіт/послуг) та їх транспортуванням; 5) амортизаційні відрахування. Перевіряючим обраховано залишки ТМЦ на кінець перевіряємого періоду на підставі наявної інформації у контролюючому органі (ЄРПН). При цьому використана формула: залишки товару на початок періоду + податкові накладні (вхідні) - валові витрати з податкової декларації про майновий стан Графа 5. У юридичних осіб собівартість рахується при реалізації перша подія, а у ФОП «матеріальну собівартість» проданих товарів / продукції / робіт / послуг ФОП може поставити у витрати не раніше, ніж він отримає оплату за відповідні товари. Таким чином, позивач у минулому періоді відпустив товар, а у перевіряємому періоді отримав кошти (Дохід) та витрати «матеріальну собівартість» яку включили до складу витрат у перевіряємому періоді. Отже, вважає, що суму валових витрат з податкової декларації про майновий стан Графа 5 при розрахунку товарних залишків брати не можна. Вказані дії позивача не суперечать ст.177 ПК України. Крім того, зауважував, що з акту перевірки не зрозуміло про які саме ТМЦ йде мова і по яким контрагентам позивача виникли вказані розбіжності, що свідчить про формальний підхід податківців при проведенні перевірки та не встановлення усіх обставин. (т.3 а.с.200-201)
В судовому засіданні 10.12.2025 представник позивача заявив клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, щодо якого не заперечував представник відповідача.
Враховуючи викладене, а також з урахуванням приписів ст.194 КАС України, суд визнав за можливе продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження, що відображено в протоколі судового засідання (т.3 а.с.214).
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 з 18.03.1998 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на податковому обліку в органах державної податкової служби. Основним видом діяльності за КВЕД є: 46.73 – оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, а також 46.19 – діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 46.66 - оптова торгівля іншими офісними машинами й устаткованням, 46.74 – оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього (т.1 а.с.13).
Посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області на підставі наказу в.о. начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області від 22.04.2025 №521-п, повідомлення від 22.04.2025, направлення на перевірку №1407 від 02.05.2025, у період з 05.05.2025 по 16.05.2025 проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2024, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2024, за результатами якої складено акт перевірки від 23.05.2025 року № 6327/11-28-33-04/ НОМЕР_1 (т.1 а.с.35-59).
Згідно висновків зазначеного акту перевірки встановлено порушення:
- п.177.2, п.п.177.4.1, п.п.177.4.4 ст.177 Податкового Кодексу України, в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 200232,11 грн, в тому числі за звітні податкові періоди: 2019 рік – 59273,19 грн, 2020 рік – 3865,93 грн, 2021 рік – 3750,00 грн, 2024 рік – 133342,90 грн;
- п.п.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ “Інші перехідні положення” Податкового кодексу України, в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 16686,01 грн, в тому числі за звітні податкові періоди: 2019 рік – 4939,43 грн, за 2020 рік – 322,16 грн, за 2021 рік – 312,50 грн, за 2024 рік – 11111,92 грн;
- ч.2 п.1 ст.7 Закону №2464-VІ “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, п.3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449, в частині заниження суми єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 118843,82 грн, в тому числі за 2020 рік – 3543,78 грн, за 2024 рік – на суму 115300,04 грн. 
Не погодившись із висновками акту перевірки позивач направив заперечення до ГУ ДПС у Кіровоградській області (т.1 а.с.20-25).
Відповідач листом від 23.06.2025 за вихідним №1489/12/11-28-24-04 “Про результати розгляду заперечень” повідомив позивача про те, що комісією з питань розгляду заперечень ГУ ДПС у Кіровоградській області 19.06.2025 року розглянуто обставини вчинених правопорушень викладених в акті документальної планової виїзної перевірки, які відображено в матеріалах перевірки, та прийнято рішення врахувати надані додаткові документи, що підтверджують використання у господарській діяльності рекламних послуг, придбання канцелярських товарів (т.1 а.с.26-33).
23.06.2025 відповідачем оформлено висновок №118/11-28-24-04/ НОМЕР_1 за результатами розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1 від 09.06.2025 року на висновки акту документальної планової виїзної перевірки від 23.05.2025 року №6327/11-28-33-04/ НОМЕР_1 , в якому позивача повідомлено, що комісією з питань розгляду заперечень ГУ ДПС у Кіровоградській області 19.06.2025 року розглянуто обставини вчинених правопорушень викладених в акті документальної планової виїзної перевірки від 23.05.2025 року №6327/11-28-33-04/ НОМЕР_1 , які відображено в матеріалах перевірки, та прийнято рішення врахувати надані додаткові документи. Та визначено позивачу такі порушення:
- п.177.2, п.п.177.4.1, п.п.177.4.4 ст.177 Податкового Кодексу України, в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 182469,94 грн, в тому числі за звітні податкові періоди: 2019 рік – 45376,95 грн, 2021 рік – 3750,00 грн, 2024 рік – 133342,90 грн;
- п.п.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ “Інші перехідні положення” Податкового кодексу України, в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 15205,84 грн, в тому числі за звітні податкові періоди: 2019 рік – 3781,41 грн, за 2021 рік – 312,50 грн, за 2024 рік – 11111,92 грн;
- ч.2 п.1 ст.7 Закону №2464-VІ “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, п.3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449, в частині заниження суми єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 115300,04 грн, в тому числі за 2024 рік – на суму 115300,04 грн. (т.3 а.с.54-62).
У подальшому відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення:
- №000085052404 від 27.06.2025, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 227149,93 грн, з яких 182469,94 грн основного платежу та 44679,99 грн штрафних санкцій (т.1 а.с.17-18);
- №000085062404 від 27.06.2025, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 18929,16 грн, з яких 15205,83 грн основного платежу та 3723,33 грн штрафних санкцій (т.1 а.с.14-15).
Крім того, ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено:
- рішення №000085082404 від 27.06.2025 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 23 060,01 грн (т.1 а.с.19);
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-000085072404 від 27.06.2025 року зі сплати єдиного внеску в сумі 115300,04 грн (т.1 а.с.16).
Не погодившись із правомірністю висновків перевірки та сформованими на підставі таких висновків податковими повідомленнями-рішеннями, ФОП ОСОБА_1 звернувся через свого представника до суду з цим позовом, в якому просить суд скасувати ці податкові повідомлення-рішення у повному обсязі з мотивів їх протиправності.
Отже, правомірність та законність спірних рішень є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно із підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Об`єктом оподаткування резидента відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно із пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14).
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Статтею 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Пунктом 177.4 статті 177 ПК України встановлено вичерпний перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів підприємця.
Так, приписами пункту 177.4 статті 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, а саме:
До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Згідно з підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат підприємця:
- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;
- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;
- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;
- документально не підтверджені витрати.
Верховний Суд в постанові від 09.07.2020 у справі №440/3973/18 зазначив, що відповідно до положень пунктів 177.2, 177.4 статті 177 ПК України право підприємця на включення витрат до витрат звітного періоду виникає, коли вони відповідають таким вимогам: документально підтверджені належним чином оформленими первинними документами; пов`язані із господарською діяльністю підприємця; безпосередньо пов`язані з отриманням доходів; мають бути фактично сплачені; товари мають бути поставлені, а послуги - отримані.
У постанові від 21.05.2020 у справі №824/257/18-а Верховний Суд наголосив, що положення статті 177 ПК України вказують на те, що об`єктом оподаткування ПДФО є чистий оподатковуваний дохід, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з отриманням доходу у межах здійснюваної фізичною особою-підприємцем господарською діяльністю. У податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто призводити до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю. До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.
Під терміном "господарська діяльність" розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Отже, основним критерієм визначення діяльності господарською у розумінні цієї норми є зв`язок з виробництвом чи операціями, спрямованими на отримання доходу.
У пункті 2.1.2 акту перевірки зазначено, що на підставі реєстру банківських виписок, даних Книги обліку доходів і витрат, видаткових накладних на придбання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт (послуг), договорів про надання послуг, документальною перевіркою обраховано фактично понесені інші витрати та встановлено їх завищення на загальну суму 371606,20 грн., в т.ч. за 2019 рік – на суму 329295,51 грн. та за 2020 рік - на суму 21477,36 грн., за 2021 рік – на суму 20833,33 грн., за рахунок: 
- 2019 рік включення до складу понесених витрат грошових коштів, сплачених платником податків на користь постачальників за послуги, не пов`язаних безпосередньо з підприємницькою діяльністю та не підтверджені документально ФОП ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_8 , ТОВ Клєвєр, ФОП ОСОБА_9 , СПД ОСОБА_10 та інші) та коштів за охорону (УПО а Полт.області), які не включаються до складу витрат підприємця; 
- 2020 рік включення до складу понесених витрат грошових коштів, сплачених платником податків на користь постачальників за послуги, не пов`язаних безпосередньо з підприємницькою діяльністю та не підтверджені документально ФОП ОСОБА_1 (СПД ОСОБА_10 та інші) та коштів за оновлення ПЗ та поштові марки (ТОВ "НВО "БАЛАНС+КЛУБ", Центр поштового зв`язку 2), які не включаються до складу витрат підприємця; 
- 2021 рік включення до складу понесених витрат грошових коштів, сплачених платником податків за послуги охорони, не пов`язаних безпосередньо з підприємницькою діяльністю ФОП ОСОБА_1 (УПО а Полт.області), які не включаються до складу витрат підприємця.
Судом встановлено, що 24.12.2018 року між позивачем (як Замовником) та ТОВ “Клєвєр” (як Підрядником) укладено Договір підряду №24-2018 на виконання широкоформатного друку (т.2 а.с.103зв.-105). За умовами вказаного договору Підрядник зобов`язується на свій ризик, зі своїх матеріалів та за завданням Замовника виконати широкоформатний друк (далі Роботи) на умовах, передбачених даним Договором, і в обсягах та за ціною (вартістю), які наводяться згідно замовлення.
На підтвердження виконання умов вказаного договору та розрахунку за послуги, позивачем надано суду видаткові накладні, акти здачі-прийняття робіт, рахунки, платіжні інструкції (т.2 а.с.81-103, 107-118).
Загальна сума оборотів між сторонами у 2019 році склала: 17109,88 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 01.06.2025 (т.2 а.с.106).
06.12.2018 між позивачем (Замовник) та ФОП ОСОБА_8 (Виконавець) укладено договір №1-06/12 на розміщення внутрішньої реклами у пасажирських ліфтах житлових будинків (т.2 а.с.120зв.-121). За умовами вказаного договору Виконавець зобов`язаний виготовляти та розміщувати рекламні матеріали Замовника на рекламоносіях, розташованих всередині ліфтових кабін житлових будинків міста Кременчука, а Замовник зобов`язаний прийняти й оплатити надані Виконавцем послуги.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акт про виконання рекламних послуг від 26.01.2019, заявка на розміщення реклами в кабінах пасажирських ліфтів м. Кременчука №1 від 06.12.2018, рахунки та платіжні інструкції (т.2 а.с.119-120, 125-126). 
Загальна сума оборотів між сторонами у 2019 році склала: 3464,00 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період 2019 (т.2 а.с.124).
Також, 01.12.2018 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ПП ОСОБА_10 (Виконавець) укладено договір №Н-11025 на розміщення реклами (т.2 а.с.134). За умовами вказаного договору Виконавець забезпечує розміщення рекламної інформації Замовника в газеті “Кременчуцький Телеграф”, “Для Дому і Сім`ї”, “Приватна газета” та на сайті telegraf.in.ua, а Замовник оплачує послуги Виконавця згідно з умовами, визначеними даним Договором.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акти виконаних робіт, рахунки та платіжні інструкції (т.2 а.с.127-133, 136-142, 145-153). 
Загальна сума оборотів між сторонами у 2019 році склала: 26720,11 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період: січень 2019 р. – грудень 2020. (т.2 а.с.135).
03.01.2019 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_9  (Виконавець) укладено договір №01-01 про надання послуг з розміщення друкованих інформаційних матеріалів (т.2 а.с.154зв.-156). За умовами вказаного договору Виконавець за дорученням Замовника надає послуги з розміщення наданих Замовником друкованих інформаційних матеріалів на спеціальних конструкціях Виконавця у відповідності до ДК 021:2015 79340000-9 Рекламні та маркетингові послуги (т.2 а.с.154зв.-156).
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акт надання послуг №1 від 23.01.2019 р. та платіжну інструкцію (т.2 а.с.154, 157). 
Загальна сума оборотів між сторонами у 2019 році склала: 2100 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період січень 2019 р. (т.2 а.с.156 зв.).
Тобто, вказані послуги на пряму відносяться до витрат, безпосередньо пов`язаних із господарською діяльністю ФОП – ОСОБА_1 , оскільки є витратами на рекламу та відносяться до витрат передбачених у п.п.177.4.4. п.177.4 ст.177 ПК України.
Також матеріалами справи та відповідачем не заперечувалося щодо понесення позивачем витрат у 2019 та 2021 роках щодо оплати послуг охорони УПО в Полт.області. (т.1 а.с.89-92, 100-106, 113-116)
Між тим, у висновку за результатами розгляду заперечень від 23.06.2025 змінено описову частину акту від 23.05.2025 року № 6327/11-28-33-04/ НОМЕР_1 та зазначено, що на підставі реєстру банківських виписок, даних Книги обліку доходів і витрат, видаткових накладних на придбання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт (послуг), договорів про надання послуг, документальною перевіркою обраховано фактично понесені інші витрати та встановлено їх завищення на загальну суму 272927,52 грн., в т.ч. за 2019 рік – на суму 252094,19 грн. та за 2021 рік - на суму 20833,33 грн., за рахунок: 
- 2019 рік включення до складу понесених витрат грошових коштів, сплачених платником податків на користь постачальників за послуги, не пов`язаних безпосередньо з підприємницькою діяльністю та не підтверджені документально ФОП ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ТОВ Бінотел, ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 та інші) та коштів за охорону (УПО в Полт.області), які не включаються до складу витрат підприємця; 
- 2021 рік включення до складу понесених витрат грошових коштів, сплачених платником податків за послуги охорони, не пов`язаних безпосередньо з підприємницькою діяльністю ФОП ОСОБА_1 (УПО а Полт.області), які не включаються до складу витрат підприємця.
Так судом встановлено, що 20.12.2018 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) укладено договір №20/12/18 про надання рекламних послуг (т.2 а.с.194). За умовами вказаного договору Замовник доручає, а Виконавець приймає доручення та зобов`язується надати послуги з реклами, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги Виконавця згідно з умовами даного договору.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунки-фактури та докази оплати рекламних послуг (платіжні інструкції) (т.2 а.с.183-193, 195зв.-201). 
Загальна сума оборотів між Сторонами у 2019 році склала: 64785 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2019 (т.2 а.с.195).
28.12.2018 р. між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) укладено договір №ДГ-11 про розміщення зовнішньої реклами (т.2 а.с.237-239). За умовами вказаного договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання розмістити рекламні матеріали Замовника на рекламоносіях в період, зазначений у погодженому Сторонами Додатку до Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити вартість проведення Рекламної кампанії.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акти надання послуг та докази оплати рекламних послуг (т.2 а.с.240зв.-243). 
Загальна сума оборотів між Сторонами у 2019 році склала: 30500 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 31.05.2020 (т.2 а.с.240).
01.06.2017 р. між ФОП ОСОБА_1 (Абонент) та ТОВ “Бінотел” (Оператор) укладено договір №6701062017 про надання послуги (т.2 а.с.244). За умовами вказаного договору Оператор надає Абоненту послуги з підключення, налаштування та обслуговування віртуальної відомчої (офісної) автоматичної телефонної станції, а Абонент зобов`язується прийняти і оплатити ці послуги на умовах та в порядку, передбачених Договором.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акти наданих послуг (виконаних робіт) та докази оплати за надані послуги (т.2 а.с.158-174). 
15.04.2019 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) укладено договір №0305/Р про надання рекламних послуг (т.2 а.с.220-221). За умовами вказаного договору Замовник доручає і оплачує, а Виконавець приймає на себе зобов`язання організувати рекламну кампанію за завданням Замовника у формі розміщення аудіо-ролика в рекламних блоках інтернет-радіо “Маркетопт радіо” у відповідності з умовами даного Договору та додатками до нього.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акти надання послуг, рахунки на оплату та докази оплати рекламних послуг (т.2 а.с.202-219, 223-230). 
Загальна сума оборотів між Сторонами у 2019 році склала: 73745 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період 2019 р. (т.2 а.с.222).

04.09.2019 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) укладено договір №К-02 (т.2 а.с.175зв.). За умовами вказаного договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику інформаційно-консультаційні послуги у формі семінару з питань кадрового обліку та оподаткування.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акт надання послуг та докази оплати наданих послуг (т.2 а.с.175, 177-177зв.). 
03.01.2019 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_6 (Виконавець) укладено договір №17 про надання рекламних послуг (т.3 а.с.206-207). За умовами вказаного договору Замовник доручає, а Виконавець приймає доручення та зобов`язується надати послуги з реклами, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги Виконавця згідно з умовами даного договору.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акти здавання-приймання наданих послуг та докази оплати рекламних послуг (т.3 а.с.203-205). 
01.07.2019 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_7 (Агентство) укладено договір №190701/31 про надання рекламних послуг по розміщенню реклами (т.2 а.с.179-182). За умовами вказаного договору Агентство зобов`язується протягом строку дії Договору професійно і якісно розміщувати Рекламний матеріал Замовника на узгоджених Сторонами Поверхнях Спеціальних конструкцій, згідно з умовами, що визначені цим Договором та відповідними Додатками до даного Договору, а Замовник зобов`язується прийняти і вчасно й у повному обсязі оплачувати роботи та послуги Агентства в строки та на умовах, визначених даним Договором та Додатками до даного Договору.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та докази оплати рекламних послуг (т.2 а.с.178, 182зв.). 
Також судом встановлено, що у 2019 році між позивачем (Замовник) та ПП “Технотрон” (Виконавець) укладено договір на технічне обслуговування оргтехніки №6/21 від 03.01.2019 року (т.1 а.с.228зв.-229). За умовами вказаного договору Виконавець зобов`язується надавати послуги по поточному ремонту і заправці картриджів друкарських пристроїв, обслуговуванню оргтехніки.
Наявність у власності ФОП ОСОБА_1 оргтехніки підтверджується укладем Договором позички №1 від 30.11.2018 та актом приймання-передачі майна від 03.12.2018 (т.2 а.с.245-246зв.).
На підтвердження виконання умов договору на технічне обслуговування оргтехніки позивачем надано суду акти виконаних робіт та докази оплати за наданні послуги (т.1 а.с.130-162, 165-228, 231-250, т.2 а.с.1-11).
Загальна сума оборотів між сторонами у 2019 році склала: 45646 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період: січень 2019 р. – грудень 2019 р. (т.1 а.с163зв.-164зв.).
Окрім того, 03.01.2019 між позивачем (Покупець) та ПП “Фірма “Принцип” (Постачальник) укладено договір поставки №03/01 (т.2 а.с.12). За умовами вказаного договору Покупець зобов`язується сплачувати, а Постачальник постачати товар, а саме канцтовари, папір, господарчі товари, книги обліку, миючі засоби, бланки на умовах, передбачених даним договором, згідно з виставленими рахунками та накладними.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду видаткові накладні та докази оплати за товар (т.2 а.с.14зв.-77 ).
Загальна сума оборотів між сторонами у 2019 році склала: 287508,24 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період: січень 2019 – грудень 2020. (т.2 а.с.13-14).
При цьому, вказані витрати не визнанні перевіряючими.
Між тим, ФОП ОСОБА_1 перебуваючи на загальній системі оподаткування має право віднести до витрат звітного року, безпосередньо пов`язані з отриманням товарів (робіт, послуг) придбані малоцінні необоротні матеріальні активи (канцелярське приладдя, інше).
Таким чином, позивач протягом 2019 року (перевіряємий період) поніс також витрати на обслуговування і ремонт оргтехніки в сумі 45646 грн та на придбання канцелярського приладдя в сумі 287508,24 грн.
Так, у висновку за результатами розгляду заперечення на висновки акту перевірки від 23.05.2025 року № 6327/11-28-33-04/ НОМЕР_1 зазначено, що в ході проведення перевірки платнику надано запит від 05.05.2025 р. №1093/12/11-28-24-04-07 стосовно надання інформації залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2019, 31.12.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023, 31.12.2024.
Платником надано відповідь б/н, що чинним законодавством не передбачено ведення залишку товарних запасів фізичними особами-підприємцями на загальній системі.
При проведенні перевірки, як зазначав представник відповідача, прийнято залишки на початок перевіряємого періоду згідно попереднього акту перевірки, а саме станом на 01.01.2019 року 14757500,00 грн.
За результатом розрахунку встановлено віднесення до складу валових витрат (вартість придбаних та реалізованих ТМЦ) товарів, які були відсутні на кінець перевіряємого періоду на загальну суму 740794,37 грн. Перевіркою встановлено завищення вартості придбаних та реалізованих ТМЦ за 2024 рік на загальну суму 740794,37 грн, чим порушив вимоги п.п.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. 
Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати. 
Тобто, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно із пунктами 3-5 розділу II Порядку №727 акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).
В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу III Порядку №727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:
викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;
викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з первинними документами, бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
зазначити інформацію щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документи та інформацію, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформацію щодо наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності платника податків;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;
у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;
у разі відмови платника податків, посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків, посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;
у разі надання платником податків, посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.
Таким чином, у випадку встановлення в ході проведення перевірки порушень податкового законодавства, контролюючий орган повинен скласти акт перевірки, в якому описати виявлене порушення з посиланням на первинні документи, які його підтверджують.
Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Суд зазначає, що незважаючи на те, що акт перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки.
Текст акту перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення.
Описова частина акту перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акту перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акту перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.
Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 26.06.2023 у справі № 815/6819/14.
Однак, дослідивши зміст акту перевірки, суд встановив, що він не відповідає вимогам, встановленим нормами Порядку №727, так як виявлені порушення податкового законодавства щодо господарських взаємовідносин щодо контрагентів позивача, так і щодо завищення вартості придбаних та реалізованих ТМЦ за 2024 рік на загальну суму 740794,37 грн викладені нечітко, необ`єктивно та в не повній мірі, без посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку.
При цьому, суд наголошує, що суть документальної перевірки полягає саме у перевірці первинних бухгалтерських та податкових документів, які підтверджують правильність нарахування платником податків податкових зобов`язань, та такі висновки не можуть ґрунтуватись на припущеннях.
Водночас, зміст акту перевірки свідчить, що податковим органом не наведено жодної господарської операції, при здійсненні якої позивач порушив норми ПК України, не вказано первинні документи, на підставі яких відповідач дійшов висновку про такі порушення, та які містили б інформацію про завищення або заниження витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за 2019-2024 роки, що у свою чергу, призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на вказану суму.
Знову ж таки суд зазначає, що суть документальної перевірки полягає саме у перевірці первинних бухгалтерських та податкових документів, які підтверджують правильність нарахування платником податків податкових зобов`язань, однак, акт перевірки не містить конкретних реквізитів ні видаткових накладних, ні приймальних актів тощо, зокрема дати їх складання, змісту та посилань, які саме первинні документи було досліджено податковим органом та враховані/чи не враховано під час проведення перевірки та проведення обрахунку придбаних та реалізованих ТМЦ протягом 2019-2024 років. Будь-які розрахунки придбаних ТМЦ до акту перевірки також не додані. У зв`язку з чим, здійснити перевірку правильності визначення сум придбаних ТМЦ за результатами проведеної відповідачем перевірки, а отже і завищення вартості придбання товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані або використані у виробництві на загальну суму 740794,37 грн, неможливо.
Вказане свідчить про те, що податковим органом не доведено обґрунтованість висновків про завищення позивачем витрат на загальну суму 1013721,89 грн, в т.ч. за 2019 рік на суму 272927,52 грн, за 2021 рік на суму 20833,33 грн та за 2024 рік на суму 740794,37 грн.
Відтак, податкове повідомлення-рішення від 27.06.2025 року №000085052404, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 227149,93 грн є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення форми №000085062404 від 27.06.2025 року за платежем військовий збір на загальну суму 18929,16 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 16-1.1.1 підпункту 16-1.1 статті 16-1 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті162 цього Кодексу.
При цьому, об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, а відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходу, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність згідно зі статтею 178 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Отже, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про протиправність нарахування позивачеві податку на доходи фізичних осіб відповідно до податкового повідомлення-рішення №000085052404 від 27.06.2025 року, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення №000085062404 від 27.06.2025 року за платежем військовий збір на загальну суму 18929,16 грн також підлягає скасуванню, оскільки має похідний характер від суми нарахованого доходу.
Вирішуючи позов в частині вимог щодо скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є зокрема фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).
Згідно з частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;
Частиною 4 статі 8 Закону №2464-VI передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Згідно з абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.
Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI передбачено штрафні санкції за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Відповідно до частини 14 статті 25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.
Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.
Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Відповідно до абз.1, 2 п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Оскільки вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-000085072404 від 27.06.2025 року в сумі 115300,04 грн та рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №000085082404 від 27.06.2025 про застосування штрафних санкцій в сумі 23060,01 грн прийнято у зв`язку з несплатою єдиного внеску, донарахованого на підставі акту перевірки №6327/11-28-33-04/2398012599 від 23.05.2025 та висновку про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період внаслідок завищення суми понесених витрат на загальну суму 1013727,89 грн, в т.ч. за 2019 рік на суму 272927,52 грн, за 2021 рік на суму 20833,33 грн та за 2024 рік на суму 740794,37 грн, наявні підстави для визнання протиправними та скасування зазначених вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій.
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В даній справі відповідач не надав суду належних і допустимих доказів правомірності своїх рішень, не довів їх законності та обґрунтованості.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.243 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (далі за текстом - Закон), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Положеннями частини 2 статті 4 Закону визначено розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою-підприємцем, який складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (ч.8 ст.6 Закону).
Так, позивачем при зверненні до суду необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 3844,39 грн, оскільки загальна сума по оскаржуваним рішенням становить 384439,14 грн. Натомість позивачем сплачено судовий збір у сумі 7116,30 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №6966 від 21.07.2025 та №6967 від 22.07.2025 (а.с.11, 12)
На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 3844,39 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
При цьому, суд роз`яснює позивачу, що інша частина судового збору у сумі 3271,91 грн. (7116,30 – 3844,39), сплачена позивачем, підлягає поверненню у відповідності до ст.7 Закону, якою встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати на послуги адвоката.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).
Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивачем надано суду лише ордер серії ВА №1120852 (т.1 а.с.9).
При цьому, у позовній заяві представник посилався на те, що інші витрати, у разі їх понесення позивачем, будуть надані суду до винесення судового рішення з відповідними документами, що їх підтверджують.
Водночас, позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження отриманих ним послуг адвоката, які й не подано заяву у відповідності до ч.7 ст.139 КАС України.
З огляду на не підтвердження здійснення позивачем відповідних витрат на професійну правничу допомогу, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача про відшкодування цих витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ 43995486) про визнання протиправними та скасування рішень – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №000085052404 від 27.06.2025 року.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №000085062404 від 27.06.2025 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення №000085082404 від 27.06.2025 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-000085072404 від 27.06.2025 року.
Стягнути на користь фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на сплату судового збору в сумі 3844,39 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (ЄДРПОУ ВП 43995486).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА