Номер провадження: 22-ц/813/741/26 
Справа № 521/8055/23
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_3 , 
від третьої особи за первісним позовом споживчого товариства «Альтаїр 3» - не з`явились,
від третьої особи за первісним позовом споживчого товариства «Будова-Фінанс» - не з`явились, 
переглянувши справу №521/8055/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за участю третіх осіб споживчого товариства «Альтаїр 3», споживчого товариства «Будова-Фінанс», зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року у складі судді Мурзенка М.В., -
в с т а н о в и в :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2024 року (описку виправлено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2024 року) первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково; 
в порядку поділу майна подружжя виділено у власність ОСОБА_1 :
квартири АДРЕСА_1 ;
квартири АДРЕСА_2 ;
квартири АДРЕСА_3 ;
квартири АДРЕСА_4 ;
машиномісця № НОМЕР_1 , загальною площею 14,1 кв.м, що розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ;
машиномісця № НОМЕР_2 , загальною площею 12,5 кв.м, що розташованого за адресою: АДРЕСА_6 ;
машиномісця № НОМЕР_3 , загальною площею 13,9 кв.м, що розташованого за адресою: АДРЕСА_7 ;
нежитлового приміщення №55к, загальною площею 3,9 кв.м, що розташованого за адресою: АДРЕСА_6 ;
майнових прав, що виникають з Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №4/2-О від 25 січня 2021 року (зі всіма додатками та додатковими угодами), укладеного на ім`я ОСОБА_4 щодо об`єкта – нежитлового приміщення, загальною площею 41,2 кв.м, під будівельним номером: КН2, на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_8 ;
майнових прав, що виникають з Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №2/105-БФ від 18 жовтня 2019 року (зі всіма додатками та додатковими угодами) та Додаткової угоди від 08 листопада 2021 року про зміну Сторони у Договорі асоційованого членства в споживчому товаристві №2/105-ВФ від 18 жовтня 2019 року, укладеної на ім`я ОСОБА_4 щодо об`єкта – квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 38,1 кв.м;
транспортний засіб марки «BMW», модель X6, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 ;
транспортний засіб марки «Mitsubishi», модель Pajero, тим – загальний легковий універсал-В, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір: сірий, реєстраційний номер НОМЕР_7 ;
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 частину доходу від спільного майна в сумі 26500,00 грн.;
в порядку поділу майна подружжя виділено у власність ОСОБА_4 :
квартири АДРЕСА_1 ;
квартири АДРЕСА_2 ;
квартири АДРЕСА_3 ;
квартири АДРЕСА_4 ;
машиномісця № НОМЕР_1 , загальною площею 14,1 кв.м, що розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ;
машиномісця № НОМЕР_2 , загальною площею 12,5 кв.м, що розташованого за адресою: АДРЕСА_6 ;
машиномісця № НОМЕР_3 , загальною площею 13,9 кв.м, що розташованого за адресою: АДРЕСА_7 ;
нежитлового приміщення №55к, загальною площею 3,9 кв.м, що розташованого за адресою: АДРЕСА_6 ;
майнових прав, що виникають з Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №4/2-О від 25 січня 2021 року (зі всіма додатками та додатковими угодами), укладеного на ім`я ОСОБА_4 щодо об`єкта – нежитлового приміщення, загальною площею 41,2 кв.м, під будівельним номером: КН2, на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_8 ;
майнових прав, що виникають з Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №2/105-БФ від 18 жовтня 2019 року (зі всіма додатками та додатковими угодами) та Додаткової угоди від 08 листопада 2021 року про зміну Сторони у Договорі асоційованого членства в споживчому товаристві №2/105-ВФ від 18 жовтня 2019 року, укладеної на ім`я ОСОБА_4 щодо об`єкта – квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 38,1 кв.м;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості частки спільного майна в сумі 919148,48 грн.;
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання майна спільною сумісною власністю, припинення права спільної сумісної власності на майно відмовлено; 
в задоволенні вимог ОСОБА_4 в частині визнання майна спільною сумісною власністю, стягнення частини доходу від спільного майна відмовлено (т.3 а.с.43-52, 54-55).
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 квітня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення в частині вимог залишено без задоволення; рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 03 червня 2024 року залишено без змін в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості частки у спільному майні в загальній сумі 919148,48 грн. 
07 червня 2024 року засобами поштового зв`язку представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано, зареєстровано в суді 10 червня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн. (т.3 а.с.57-60). 
04 липня 2024 року представником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., на експертне дослідження в розмірі 5735,52 грн., на сплату судового збору в розмірі 13956,80 грн., а всього в загальній сумі 39692,32 грн. (т.3 а.с.83-84). 
26 липня 2024 року представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат, а у разі задоволення заяви зменшити розмір витрат на правничу допомогу (т.3 а.с.104-110).
Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року 
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 41204,90 грн. (в тому числі витрати на сплату судового збору в сумі 12735,37 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 28469,53 грн.); 
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати в загальній сумі 16737,71 грн. (в тому числі витрати на сплату судового збору в сумі 11726,31 грн., витрати на оплату експертизи в сумі 5011,40 грн.) (т.3 а.с.125-129).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на додаткове рішення суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким 
заяву ОСОБА_1 задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 17735,37 грн. (в тому числі витрати на сплату судового збору в сумі 12735,37 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.); 
заяву ОСОБА_6 задовольнити частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати в загальній сумі 35737,71 грн. (в тому числі витрати на сплату судового збору в сумі 11726,31 грн., витрати на оплату експертизи в сумі 5011,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.) (т.4 а.с.1-8).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість додаткового рішення з підстав порушення норм процесуального права полягає у наступному. Гонорар представника ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн. завищений, не відповідає критеріям розумності та співмірності. Акт про прийняття-передання наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №02/02-23ф від 09 лютого 2023 року не містить розмежування вартості послуг за складання позовної заяви, інших процесуальних документів, участі в судовому засіданні, що унеможливлює встановлення судом вартості послуг адвоката за окремі види послуг. Загальна вартість виконаних адвокатом в суді першої інстанції робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними, на переконання ОСОБА_6 , становить орієнтовно 5000,00 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката. Судом безпідставно відхилені вимоги ОСОБА_6 про стягнення витрат на правову допомогу. 
Адвокат Тищенко С. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в загальній сумі 39692,80 грн., де витрати на правову допомогу зазначені 20000,00 грн. Відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу, суд виходив з неповажності причин пропуску строку для подачі заяви про розподіл судових витрат. Дане вважає неправомірним. Так, до заяви було додано копію договору про надання правової допомоги, акт виконаних робі та квитанції про сплату гонорару. Верховний Суд виходить з того, що якщо договором з адвокатом перебачено фіксовану вартість такої правової допомоги, то детальний опис робіт не є обов`язковим, оскільки в такому разі розмір гонорару адвоката не залежить від обсягу послуг і часу, витраченого адвокатом, а отже є визначеним. Відповідно до пункту 5.1 Договору про надання правової допомоги від 16 лютого 2023 року гонорар складає 20000,00 грн. та сплачується після ухвалення судом рішення протягом 24 годин з дня укладення відповідного акту приймання робіт по договору. За результатами надання правової допомоги було складено акт надання правової допомоги від 28 червня 2024 року. Сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг. Таким чином, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката становить 20000,00 грн. Щодо поважності причин пропуску подання доказів, які підтверджують розмір судових витрат, то Акт виконаних робіт оформлено 28 червня 2024 року, оплату здійснено 28 червня 2024 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 перебуває за кордоном у Великобританії, поштовий зв`язок між країнами є утрудненим. Адвокат Тищенко С. не мав змоги подати заяву про розподіл судових витрат раніше, ніж ОСОБА_7 підпише акт виконаних робіт та здійснить платіж, що визначений Договором про надання правової допомоги від 16 лютого 2023 року. У суду були відсутні підстави для відмови у задоволенні її вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд проігнорував по відношенню ОСОБА_8 прямий принцип закону (судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог), відмовивши у стягненні витрат на правничу допомогу. 
У відзиві на апеляційну скаргу на рішення представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Договором про надання правничої допомоги між АО «Марков та партнери» та ОСОБА_1 було визначено фіксований розмір гонорару в сумі 30000,00 грн, а тому він не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача. У зв`язку з чим подавати до суду детальний опис робіт, виконаних адвокатом, із зазначенням конкретного витраченого часу не є обов`язковим. Матеріали справи в повному обсязі містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги, що в повній мірі враховано судом при ухваленні додаткового рішення. 
Щодо відшкодування заявлених ОСОБА_9 витрат, то слід виходити з необхідності дотримання положень частини 8 статті 141 ЦПК України, які мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити заяву про стягнення судових витрат без розгляду у разі неподання доказів на підтвердження витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, в установлені вказаною процесуальною нормою строк та порядок. Представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 з заявою про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу з подачею відповідних доказів звернувся 04 липня 2024 року. Доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 була обізнана про ухвалення рішення від 03 червня 2024 року (т.4 а.с.31-37).
Представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 надала відповідь на відзив на додаткове рішення, за змістом якої підтримала викладену в скарзі позицію (т.4 а.с.77-81).
Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, судового рішення в оскаржуваній частині без змін з огляду на наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України); витрати, пов`язані із проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Витрати на сплату судового збору за первісним позовом та за зустрічним позовом, витрати на проведення експертизи не є спірними, рівно як і їх присудження до стягнення додатковим рішенням.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Витрати на професійну правничу допомогу врегульовано статтею 137 ЦПК України, частина 4 даної норми процесуального права визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).
Розподіл судових витрат між сторонами врегульовано статтею 141 ЦПК України.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).
Рішенням суду першої інстанції первісний та зустрічний позови задоволено частково; за результатами апеляційного перегляду справи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишено без змін.
Представником Яценко Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 заявлено про витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн.
Заяву про ухвалення додаткового рішення подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.
На виконання вимог частини 3 статті 137 ЦПК України на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником Яценко Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 надано Договір №02/02-23ф про надання адвокатом правничої допомоги від 09 лютого 2023 року; Додаткову угоду №2 від 09 лютого 2023 року до Договору №02/02-23ф про надання адвокатом правничої допомоги від 09 лютого 2023 року (розмір гонорару погоджено сторонами у розмірі 30000,00 грн.); Рахунок-фактуру №0000002 від 09 лютого 2023 року на суму 30000,00 грн.; Прибутковий касовий ордер №20/06/01/23 від 20 червня 2023 року на суму 30000,00 грн.; Квитанцію до прибуткового касового ордера №20/06/01/23 від 20 червня 2023 року про прийняття від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 30000,00 грн.; Акт про приймання-передання наданих послуг від 03 червня 2024 року до Договору про надання правничої допомоги №02/02-23ф від 09 лютого 2023 року (загальна вартість послуг 30000,00 грн.), тощо. 
Відповідно до положень частин 5, 6 статті 137 ЦПК України ОСОБА_9 в особі представників Тищенка С. та ОСОБА_3 неспівмірність витрат за надану ОСОБА_10 професійну правничу допомогу не доведена.
Посилання в апеляційній скарзі на обґрунтованість витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у орієнтовному розмірі 5000,00 грн. не узгоджується із заявленими ОСОБА_9 власне її витратами на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.
При покладенні на ОСОБА_11 понесених ОСОБА_12 витрат на професійну правничу допомогу визначений пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України принцип пропорційності розміру витрат розміру задоволених позовних вимог судом враховано.
Критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерій розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи, баланс між інтересами учасників спору дотримано.
Підстави для скасування додаткового рішення в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
Відповідно до положень частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Представником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., подано 04 липня 2024 року, тобто, з порушенням передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку подання доказів на підтвердження заявлених витрат. 
Ухвалюючи додаткове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 витрат на професійну правничу допомогу, суд обґрунтовано виходив з того, що передбачений частиною 8 статті 141 ЦПК України строк не дотримано, поважності причин не подання доказів не встановлено, сам по собі факт оформлення акту виконаних робіт 28 червня 2024 року чи здійснення платежу 28 червня 2024 року не є поважними причинами пропуску встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку.
Доводи апеляційної скарги висновків суду щодо недотримання ОСОБА_9 вимог частини 8 статті 141 ЦПК України не спростовано.
Підстави для скасування додаткового рішення в частині вирішення заяви ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
В судовому засіданні 05 березня 2026 року апеляційний суд закінчив з`ясування обставин і перевірку їх доказами, надав учасникам справи можливість виступити у судових дебатах та перейшов до стадії ухвалення судового рішення за результатами апеляційного провадження. З огляду на складність справи, навантаження, тривалі відключення електроенергії ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 24 березня 2026 року, потому через відпустку суддів Погорєлової С.О. і Сєвєрової Є.С. відкладено на 14 квітня 2026 року, потому через лікарняний судді Погорєлової С.О. відкладено на 21 квітня 2026 року.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб споживчого товариства «Альтаїр 3», споживчого товариства «Будова-Фінанс» про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повну постанову складено 21 квітня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.О.Погорєлова 

Є.С.Сєвєрова