179/2179/24
2/179/19/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року  с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого - судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Павлюка З.Ю.,
за участі: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідачів ОСОБА_3 ,
відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
законного представника відповідача ОСОБА_6 – ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 , до ОСОБА_6 , в особі законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , треті особи Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства - 
ВСТАНОВИВ:

25.11.2024  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 , в інтересах якої діє адвокат Салтисюк Ю.В., звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_6 , в особі законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , треті особи Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства. 
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила сина ОСОБА_8 . Запис про батька дитини було вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою позивача. Позивачка з моменту народження сина володіла інформацією, що біологічним батьком ОСОБА_10 є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким позивачка на певному етапі свого життя підтримувала позашлюбні відносини. ОСОБА_11 також знав, що є біологічним батьком ОСОБА_10 , беззаперечно визнавав даний факт, добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина. Рішення про реєстрацію народження ОСОБА_10 відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України було прийнято обопільно позивачкою та ОСОБА_11 , так як на момент народження дитини ОСОБА_11 перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. 31.10.2014 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_11 .
ОСОБА_11 був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період. З 22.03.2023 ОСОБА_11 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту з безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, де під час виконання військового обов`язку зазнав поранення. 
ОСОБА_11 проходив лікування в КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова, лікарня Святого Пантелеймона», однак ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в медичній установі, помер.
На даний час у позивачки, яка діє в інтересах неповнолітнього сина, виникла необхідність у встановленні батьківства померлого ОСОБА_11 , щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_10 .
Просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_11 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внести зміни до актового запису № 20 від 06.03.2007 про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, вказавши ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком та змінити по батькові ОСОБА_8 , з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 ».
Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 
29.01.2025 законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_6 – ОСОБА_7 надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вона з померлим ОСОБА_11 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2001 по травень 2014 року. За весь період перебування у шлюбі вона проживала з ОСОБА_11 разом, були зареєстровані за однією адресою, проживали як повноцінна сім`я. У шлюбі у них народилося двоє дітей – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_11 мав на той час неповнолітню доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_14 , яку вона у 2002 році згідно рішення суду усиновила. Позивачка проживала разом з ними на одній вулиці, і як одинока жінка неодноразово намагалася влізти в чужу сім`ю, щоб відбити чоловіка. Позивачка розповсюджувала плітки про те, що вагітна від її чоловіка. Сам ОСОБА_11 не визнавав факту, що дитина ОСОБА_10 , є його сином та пропонував позивачці зробити ДНК експертизу. Донька ОСОБА_11 – ОСОБА_14 народилася у батьків, які не перебували в зареєстрованому шлюбі, але ОСОБА_11 , визнаючи батьківство, зареєстрував доньку на своє прізвище.
Позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_11 з жовтня 2014 року і за цей час ОСОБА_11 не звертався з власної ініціативи до суду про визнання батьківства. Це в свою чергу є доказом того, що він не визнавав ОСОБА_8 своєю дитиною. При живому ОСОБА_11 позивач відмовлялася провести цю експертизу. Крім того, позивач чомусь записала по батькові « ОСОБА_12 », а не « ОСОБА_13 », що також ставить під сумнів про перебування позивача у позашлюбних відносинах з ОСОБА_11 та народження від нього ОСОБА_8 . 
29.01.2025 відповідач ОСОБА_5 надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки її батьки розлучилися у 2014 році і її батько ОСОБА_11 хотів, щоб його діти проживали разом з ним. З 2015 року вона почала проживати у новій сім`ї батька і проживала в цій сім`ї до 2022 року. За весь час проживання у новій сім`ї вона жодного разу не чула, що ОСОБА_15 є його сином. Навпаки, між батьком та ОСОБА_1 систематично були сварки через те, що батько, зі слів позивачки, своїх дітей ставить вище за її сина, на що ОСОБА_11 відповідав, що йому є про кого піклуватися, а за її дитиною нехай піклується її батько. Таким чином, все своє життя батько не визнавав ОСОБА_15 своєю дитиною. 
29.01.2025 відповідач ОСОБА_4 надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки її батько ОСОБА_11 з 2000 року почав проживати з ОСОБА_7 01.12.2001 батько зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 і перебував в зареєстрованому шлюбі до 26.05.2014. Вона проживала весь час з батьком та ОСОБА_7 разом. ОСОБА_7 була їй, як рідна мати і у 2002 році усиновила її. Вона пам`ятає, що у 2005 році позивач приїхала до них у село зі своїм чоловіком, з яким не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Потім вона його вигнала, і як одинока жінка, почала влазити в інші сім`ї. Їй на той час було 14 років, тому вона пам`ятає, що її батько в розмовах заперечував, що ОСОБА_10 є його сином. У 2011 році вона виїхала з села від свого батька, з того часу з ним разом не проживала. Пізніше її батьки розлучилися, і батько почав проживати з позивачкою. Позивачка перебувала у шлюбі з її батьком з жовтня 2014 року і за цей час ні її батько, ні позивач не зверталися до відповідних органів для встановлення батьківства.
Ухвалою суду від 04.02.2025 у задоволенні клопотання про призначення судової молекулярної – генетичної експертизи з проведенням ексгумації трупа відмовлено.
14.02.2025 представник третьої особи – Міністерства оборони України надав до суду письмові пояснення, згідно яких зазначив, що висновок судової молекулярно – генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Водночас висновок експертизи суд оцінює з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України. 
Ухвалою суду від 25.03.2025 призначено по цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Провадження по справі зупинено для проведення молекулярно – генетичної експертизи.
Ухвалою суду від 20.06.2025 поновлено провадження у цивільній справі.
Ухвалою суду від 09.09.2025 у задоволенні клопотання представника третьої особи Міністерства оборони України про залучення до участі у справі в якості третьої особи Управління соціальної та ветеранської політики Новомосковської районної державної адміністрації відмовлено.
Ухвалою суду від 01.10.2025 підготовче провадження по цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду. 
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Салтисюк Ю.В. підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що у 2004 році вона приїхала жити у с. Дубравка разом з чоловіком, з яким проживала без реєстрації шлюбу. Потім у неї склалися відносини з ОСОБА_11 , який на той час був одружений. Вона разом з ОСОБА_11 перебувала у відносинах з травня по ІНФОРМАЦІЯ_6 . Коли ОСОБА_7 народила доньку ОСОБА_16 , то ОСОБА_11 у пологовий будинок до ОСОБА_7 їздив від неї. На той час вона разом з ОСОБА_11 проживала. Після того, як вона завагітніла, то відносини між ними припинилися. Вона народила дитину. ОСОБА_11 знав, що вона народила сина. Коли ОСОБА_15 було 3 роки, то ОСОБА_11 приїздив до ОСОБА_15 з подарунками. Потім через деякий час вона знову почала відносини з ОСОБА_11 . Вони зареєстрували вже офіційно шлюб. З ними проживали разом діти ОСОБА_11 – ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та пізніше стала проживати і ОСОБА_4 . Усі проживали однією сім`єю, всі діти признавали ОСОБА_15 , як брата. ОСОБА_11 визнавав ОСОБА_15 своїм сином за життя, тому питання про встановлення батьківства вони не вирішували. Оскільки ОСОБА_11 на час народження ОСОБА_15 був одружений з ОСОБА_7 , то вона не могла записати у свідоцтві про народження дитини батьком ОСОБА_17 , а по батькові дитину записала на ОСОБА_12 , бо вона ОСОБА_18 . Просила позовні вимоги задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, надав заяву про розгляд справи без його участі. У підготовчому судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав, зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_8 є його онуком, він визнає факт батьківства ОСОБА_11 відносно його онука ОСОБА_10 . 
Законний представник відповідача ОСОБА_6 – ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона з 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 . У них була повноцінна сім`я. Потім у село приїхала проживати позивачка. Коли ОСОБА_1 народила сина, то вона казала по селу, що зробить тест ДНК, але так і не зробила його до того часу, як ОСОБА_11 загинув, а тепер коли постало питання виплат, то позивач згадала про батьківство. ОСОБА_11 не проживав з позивачкою, а ОСОБА_1 дійсно бажала їх розлучити. ОСОБА_11 лише з 2014 року почав проживати з ОСОБА_1 . Оскільки у ОСОБА_1 ночував брат ОСОБА_11 – ОСОБА_19 , то на її думку саме ОСОБА_19 є батьком ОСОБА_10 . Дійсно, коли ОСОБА_11 проживав з ОСОБА_1 , то у них були суди та усі діти проживали з батьком. Коли вона була вагітна ОСОБА_16 , то лежала у лікарні на зберіганні. Їй відомо, що в той час ОСОБА_1 не проживала зі своїм чоловіком. ОСОБА_1 вигнала свого чоловіка і забрала мого чоловіка ОСОБА_11 , але не можу сказати, що він проживав з ОСОБА_1 . 
Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона проживала разом зі своїм батьком та ОСОБА_1 місяця два до вересня 2006 року, потім повернулися до ОСОБА_7 , оскільки та народила ОСОБА_16 . Коли вона народила, то її батьки не були одружені, однак її батько ОСОБА_11 був записаний батьком у свідоцтві про народження. Тому вважає, що якщо б батько був впевнений, що ОСОБА_10 був його сином, то він би записав його на своє прізвище. Коли батько був на війні, то вона спілкувалася з ним та батько казав їй, що він не вважає ОСОБА_15 своїм сином. Ярослав називав ОСОБА_11 батьком. Батько не заперечував, щоб ОСОБА_15 називав його батьком. Але вона ніколи не чула, щоб батько називав ОСОБА_15 сином, батько називав його ОСОБА_20 . Коли вона проживала разом з ОСОБА_1 , то всі діти вважали ОСОБА_15 братом, але зараз вона так не вважає. Дідусь погодився визнати ОСОБА_15 онуком.
Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що коли вона була маленькою, їй було 8 років, то вона з сестрами та братом проживала разом з позивачкою. Її батьком є ОСОБА_11 , а мати ОСОБА_7 . З позивачкою вона проживала до 18 років. Батько називав ОСОБА_15 по імені, а ОСОБА_15 називав батька – батьком.
ОСОБА_8 , якому на час розгляду виповнилося 18 років, у судовому засіданні пояснив, що коли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прийшли до нас жити, то у нас були дуже гарні стосунки. Вони разом проводили час, допомагали мамі по господарству. І я, і мене називали братом. Я і  ОСОБА_4 називав сестрою. Я з батьком проводив багато часу. Зараз мені трудно чути, що батько мене не визнавав. Батько ніколи не казав мені, що я йому не син. ОСОБА_21 мене і синок, і ОСОБА_20 . Він часто спілкується і з дідусем ОСОБА_9 , і з дядьком ОСОБА_19 . На той час коли він народився, його батько був одружений з ОСОБА_7 , тому батько і не вписаний у його свідоцтво про народження. Але батько, коли був живий, казав йому, що треба записати його батьком. 
Представник третьої особи - Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просили прийняти рішення відповідно до закону. 
Представник третьої особи – Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просили прийняти рішення відповідно до закону. 
Представник третьої особи – Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. 
Вислухавши доводи сторін, свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_8 (а.с. 14 т. 1) У свідоцтві про народженні зазначено, що батько – ОСОБА_22 , мати – ОСОБА_23 .
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України реєстрація народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведена відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 06.03.2007 за актовим записом № 20. Відомості про батька до актового запису внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (т. 1 а.с. 15)
Згідно листа Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) актовий запис про народження № 20 від 06.03.2007 складений Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому на підставі заяви матері дитини ОСОБА_23 № 04 від 06.03.2007 в графі «відомості про батько» вказано ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 16)
Отже, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень, був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України - за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини - за її вказівкою.
Згідно свідоцтва про шлюб позивач 31.10.2014 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 13)
Згідно довідки військової частини від 30.08.2023 № 5393 ОСОБА_11 з 22.03.2023 по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України (т. 1 а.с. 21) 
Згідно свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 19)
Згідно довідки Оленівського старостинського округу № 7 Магдалинівської селищної ради від 14.02.2024 № 83/7 ОСОБА_11 до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним у будинку проживали: ОСОБА_1 – дружина, ОСОБА_24 – мати дружини, ОСОБА_8 – син, ОСОБА_6 – син. (т. 1 а.с. 20)
Згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2015 визначено постійним місцем проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 місце проживання їх батька ОСОБА_11 , АДРЕСА_2 . (т. 1 а.с. 23-25)
Згідно ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2024 заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, відділ реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, Міністерство оборони України, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_9 про визнання факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - залишено без розгляду, оскільки вбачається спір про право (т. 1 а.с. 28-29).
Згідно відповіді «Львівське обласне бюро судово – медичної експертизи» від 12.09.2024 № 2400 біологічні зразки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебувають на зберіганні та досліджень на предмет встановлення значень ДНК померлого нашою установою не проводилось. (т. 1 а.с. 31)
Згідно відповіді військової частини ЗСУ від 18.09.2024 № 1314/23/1/1874 в медичному управлінні військової частини відсутня інформація щодо відбору біологічного матеріалу для державної реєстрації геномної інформації у ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 33)
Згідно висновку судово – медичної експертизи ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово – медичної експертизи» № 194-МГ від 11.06.2025 молекулярно – генетичним аналізом встановлено співпадіння генетичних ознак Y-хромосоми дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за 32 локусами із 34, що не виключає належність досліджених осіб одному чоловічому роду (спадковість по чоловічій лінії).
Молекулярно – генетичним аналізом встановлено співпадіння генетичних ознак Y-хромосоми дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за 31 локусами із 33, що не виключає належність досліджених осіб одному чоловічому роду (спадковість по чоловічій лінії). (т.1 а.с. 193-197)
Згідно висновку судово – медичної експертизи ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово – медичної експертизи» № 72-МГ від 25.02.2026, виконаного на замовлення ОСОБА_1 , відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно – генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів виявлені алелі, які не виявляються у припустимого батька, тобто отриманні від іншого чоловіка. Таким чином встановлено, що громадянин ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого громадянкою ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Тобто, батьківство громадянина ОСОБА_26 у відношенні дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключається (т. 2 а.с. 206-207)
На підтвердження факту наявності родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 надані фотознімки з 2014 року (т. 2 а.с. 38 – 41, 51- 52)
Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною тіткою померлого ОСОБА_11 . Позивач є її невісткою. ОСОБА_10 є сином ОСОБА_11 та ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_15 народився, то вона часто до нього проїжджала. Ярослав дуже схожий на батька ОСОБА_11 , навіть хода у них одна. В той час коли її племінник не проживав разом з позивачкою, він приїжджав до неї разом з ОСОБА_15 , завжди називав його синочком, любив ОСОБА_15 . Вона була для ОСОБА_28 як мати. Їй відомо, що ОСОБА_29 проживав деякий час з ОСОБА_1 , потім повернувся до дружини ОСОБА_7 , а потім вже повернувся знову до ОСОБА_1 . 
Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом померлого ОСОБА_11 . ОСОБА_1 є його невісткою. Його брат ОСОБА_11 завжди признавав ОСОБА_15 , як свого сина. Ярослав дуже схожий на ОСОБА_11 , у них одна хода, одні повадки. За життя ОСОБА_11 завжди спілкувався з ОСОБА_15 , як батько. У нього особисто ніколи не було сумнівів, що ОСОБА_15 є сином його брата. Знає, що його брат ОСОБА_11 зійшовся з позивачкою, деякий час вони були у стосунках, проживали разом, а потім ОСОБА_11 повернувся до дружини ОСОБА_7 , оскільки дружина народила доньку. Пізніше вже ОСОБА_11 повернувся до позивачки та вони одружилися. Діти ОСОБА_11 та ОСОБА_7 проживали у родині позивачки разом з батьком та сприймали ОСОБА_15 , як брата. Він разом зі своїм братом ОСОБА_25 здавали зразки ДНК для проведення експертизи.
Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом померлого ОСОБА_11 . Його брат казав при ньому та батьках, що ОСОБА_15 є його сином. Ярослав дуже схожий на ОСОБА_11 , характери схожі, схожість обличчя, ходи. Йому не відомо чому брат не записав ОСОБА_15 , як свою дитину. У брата ОСОБА_11 є ще троє дітей, які проживали разом з братом та позивачкою. Усі діти ОСОБА_11 з ОСОБА_15 між собою спілкувалися, як брати та сестри. Його батьки гарно ставилися до ОСОБА_15 , спілкувалися з ОСОБА_15 . Він здавав зразки ДНК для проведення експертизи разом з ОСОБА_15 та братом ОСОБА_26 . Його брат ОСОБА_11 проживав то з позивачкою, то з дружиною, у який період він не пам`ятає. 
Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні пояснила, що вона є депутатом сільської ради та проживає по сусідству з ОСОБА_1 . ОСОБА_15 візуально схожий на ОСОБА_11 . За життя ОСОБА_11 відносився до ОСОБА_15 , як до рідного сина, вчив керувати автомобілем, мотоциклом. Коли займалися благоустроїм села, то ОСОБА_31 завжди приходив з ОСОБА_15 та працювали разом. У ОСОБА_15 з ОСОБА_11 були теплі, дружні відносини. ОСОБА_15 називав ОСОБА_32 батьком, а ОСОБА_11 називав ОСОБА_15 сином. Знає, що ОСОБА_11 їздив у школу до ОСОБА_15 на батьківські збори, приймав участь у шкільних вечорах. Разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_11 проживали діти від іншого шлюбу ОСОБА_11 . Відносини між дітьми були добрі. ОСОБА_1 прийняла усіх дітей чоловіка. ОСОБА_11 часто приходив до неї поспілкуватися. Знає, що коли народився ОСОБА_15 , то ОСОБА_11 приходив до дитини. Разом ОСОБА_1 та ОСОБА_11 почали проживати десь з кінця 2013 року, а у 2014 році принесли документи, що діти від першого шлюбу ОСОБА_11 будуть проживати разом з ними. 
Свідок ОСОБА_33 у судовому засіданні пояснила, що вона працює вчителькою, з 5 класу була класним керівником ОСОБА_15 . Коли виникали будь – які питання, то їх вирішував ОСОБА_31 . Особисто на її думку ОСОБА_31 є батьком ОСОБА_15 , бо дитина дуже схожа на ОСОБА_28 по темпераменту, по зовнішності. 
Свідок ОСОБА_34 у судовому засіданні пояснила, що вона була вчителькою ОСОБА_15 у початкових класах. ОСОБА_15 був доглянутий та активний. У ОСОБА_15 була і мати, і батько. Сім`я була дуже активна, батьки разом приїжджали до школи, робили ремонт у класі. Вони ніколи б не подумала, що ОСОБА_31 не був батьком ОСОБА_15 , оскільки ОСОБА_15 схожий на ОСОБА_28 .
Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_35 пояснила, що вона проводила експертизу № 194-МГ від 11.06.2025. Зразків для проведення експертизи було достатньо. Дослідження відносно ОСОБА_26 було в кількості 34 локусів, а стосовно ОСОБА_25 33 локусів, оскільки у ОСОБА_25 один локус не був встановлений. Той локус, що не був встановлений, це локус додаткової панелі. Основна панель це 24 локуси, останні вона робила додаткові. Відсутність одного локусу у ОСОБА_25 не впливає на проведення експертизи та її результати. Розбіжність більш, як за 3 локусами виключає спорідненість, розбіжність за 1 чи 2 локусами не виключає спорідненість одному чоловічому роду. Вона проводила експертизу по Y-хромосомам, належність осіб одному чоловічому роду. Вона не проводила аналіз про батьківство, а проводила аналіз про належність осіб одному чоловічому роду. ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_8 є родичами і належать одному чоловічому роду.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.
Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Стаття 130 СК України, регламентує, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій ст.128 цього Кодексу - матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, як досягла повноліття.
Таким чином, заява може бути подана певним колом осіб, зазвичай встановлення факту батьківства проводитися в порядку окремого провадження, а не позовного, проте, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має бути розглянута в порядку позовного провадження.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.
Верховний Суд у постановах від 11 липня 2023 року в справі № 449/433/22 (провадження № 61-4176св23), від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) виснував, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.
Обставини, що входять до предмету доказування, можуть встановлюватися такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. (постанова ВС від 24 січня 2024 року у справі № 367/4662/22)
Факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Так, в судовому засіданні встановлено, що під час перебування ОСОБА_11 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , у ОСОБА_11 були близькі стосунки з ОСОБА_1 .
Дані обставини у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , які є родичами померлого ОСОБА_11 .
Також відповідач ОСОБА_4 підтвердила, що вона проживала разом зі своїм батьком та ОСОБА_1 місяця два до вересня 2006 року, потім повернулися жити до ОСОБА_7 .
Відповідач ОСОБА_9 , який є батьком померлого ОСОБА_11 , ще на стадії підготовчого судового розгляду позовні вимоги визнав, зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_8 є його онуком, він визнає факт батьківства ОСОБА_11 відносно його онука ОСОБА_10 . 
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_30 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 підтвердили візуальну схожість у зовнішності, ході, характері ОСОБА_10 та померлого ОСОБА_11 .
Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень, був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України - за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини - за її вказівкою.
Крім того, на доведеність позовних вимог судом дослідженні копії фотознімків; свідоцтво та актовий запис про народження дитини та інші письмові докази, які маються в матеріалах справи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Верховний Суд в постановах від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23) виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
Отже, висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів та підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку.
Як встановлено у даній справі, згідно висновку судово – медичної експертизи ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово – медичної експертизи» № 194-МГ від 11.06.2025 молекулярно – генетичним аналізом встановлено співпадіння генетичних ознак Y-хромосоми дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за 32 локусами із 34, що не виключає належність досліджених осіб одному чоловічому роду (спадковість по чоловічій лінії).
У судовому засіданні експерт ОСОБА_35 підтвердила свій висновок та зазначила, що ОСОБА_25 , ОСОБА_26 (рідні брати померлого ОСОБА_11 ) та ОСОБА_8 є родичами і належать одному чоловічому роду.
Доводи представника відповідачів ОСОБА_3 та законного представника відповідача ОСОБА_6 – ОСОБА_7 стосовно того, що даний висновок експерта є неповним та не є доказом по справі, суд не бере до уваги, оскільки у судовому засіданні експерт підтвердила, що зразків для проведення експертизи було достатньо. Дослідження відносно ОСОБА_26 було в кількості 34 локусів, а стосовно ОСОБА_25 33 локусів, оскільки у ОСОБА_25 один локус не був встановлений. Той локус, що не був встановлений, це локус додаткової панелі. Основна панель це 24 локуси, останні вона робила додаткові. Відсутність одного локусу у ОСОБА_25 не впливає на проведення експертизи та її результати.
Доводи законного представника відповідача ОСОБА_6 – ОСОБА_7 стосовно того, що ймовірним батьком ОСОБА_10 є рідний брат померлого ОСОБА_11 – ОСОБА_26 спростовуються висновком судово – медичної експертизи ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово – медичної експертизи» № 72-МГ від 25.02.2026, виконаного на замовлення ОСОБА_1 , згідно якого батьківство громадянина ОСОБА_26 у відношенні дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключається.
Також суд зазначає, що допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , які є родичами померлого ОСОБА_11 підтвердили, що за життя ОСОБА_11 визнавав себе батьком дитини ОСОБА_10 , приймав участь у вихованні дитини.
При вирішенні спору в цій справі суд зауважує, що визнання ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає інтересам дитини, дані про батька якої наразі зазначені зі слів матері. Негативних наслідків для дитини судом не встановлено.
Суд бере до уваги висновок судово – медичної експертизи ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово – медичної експертизи» № 194-МГ від 11.06.2025, оскільки даний висновок не спростований відповідачами належними та допустимими доказами.
Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини.
Для визначення батьківства обов`язковою є присутність ймовірного батька (бабусі) і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 199/3284/19 зроблено висновок щодо застосування статті 128 СК України та вказано, що положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України). Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що факт батьківства померлого ОСОБА_11 щодо дитини ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними у справі доказами: актовим записом про народження ОСОБА_8 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України реєстрація народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого відомості про батька до актового запису внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини - за її вказівкою, показами свідків, фотосвітлинами родини, висновком судово – медичної експертизи ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово – медичної експертизи» № 194-МГ від 11.06.2025, згідно якого ОСОБА_25 , ОСОБА_26 (рідні брати померлого ОСОБА_11 ) та ОСОБА_8 є родичами і належать одному чоловічому роду.
З врахуванням всього вищенаведеного, суд прийшов висновку, що позивач надала достатньо належних та допустимих доказів, які досліджені під час судового розгляду справи на обґрунтування її позовної заяви, які в своїй сукупності дають можливість суду прийти до переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо встановлення факту батьківства.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо встановлення факту батьківства є обґрунтованими, встановлені судом обставини і надані позивачем відомості свідчать про походження дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також на переконання суду встановлення даного факту буде повністю відповідати інтересам дитини, тому суд вважає, що позовна заява про встановлення факту батьківства є обґрунтованою, законною та доведеною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Відповідно до абз. 11 п. 20 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства).
Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ вказаних Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Крім того, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується квитанцією від 25.11.2024 (а.с. 1).
Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, то з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий збір по 302,80 грн. з кожного. 
Відповідач ОСОБА_9 позовні вимоги визнав у підготовчому судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при подачі позову.
За таких обставин з відповідача ОСОБА_9 на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 151,40 грн. та підлягає поверненню з державного бюджету 50 % судового збору від частки у розмірі 302,80 грн, сплаченого при подачі позову, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.
Керуючись ст. ст. 128, 130, 135 СК України та ст. ст. 4, 10, 18, 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 , до ОСОБА_6 , в особі законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , треті особи Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства – задовольнити.
Встановити факт батьківстваОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Внести зміни до актового запису про народження № 20 від 06.03.2007 про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, де у графі «батько» вказати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянин України та змінити по батькові з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 ».
Стягнути з  ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302,80 гривень (триста дві гривні 80 коп.)
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302,80 гривень (триста дві гривні 80 коп.)
Стягнути з  ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302,80 гривень (триста дві гривні 80 коп.)
Стягнути з  ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 151,40 гривень (сто п`ятдесят одна гривня 40 коп.)
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви у розмірі 151,20 грн., квитанцією від 25.11.2024, ID: 3629-9505-1388-5273.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Законний представник відповідача ОСОБА_6 – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач – ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа - Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), ЄДРПОУ 42961890, місцезнаходження: вул. 14-ї Гвардійської Дивізії, буд. 10, с-ще Царичанка, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 51200. 

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ЄДРПОУ 21910427, адреса місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 24, м. Дніпро, 49094.

Третя особа – Міністерство оборони України, ЄДРПОУ 00034022, адреса місцезнаходження: пр. Повітряних сил України, буд. 6, м. Київ, 03168.

Датою ухвалення рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складений 17.04.2026.

Суддя     А.О. Чорна