Єдиний унікальний номер 205/17193/25
Номер провадження2/205/1138/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року м. Дніпро
Новокодацького районного суду міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» (далі - Позивач) в особі свого представника звернулось до суду з позовом доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.05.2021 року Акціонерним товариством «Мегабанк» (далі – АТ «Мегабанк», Первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Договір № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.
Однак, відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 29 931 грн. 33 коп., з яких: 9 784 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) та 20 146 грн. 96 коп. – заборгованість за сплаті відсотків (в тому числі прострочена)
Представник позивача також зазначає, що 03.09.2024 року між Акціонерним товариством «Мегабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» було укладено Договір № GLIN426240 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Акціонерне товариство «Мегабанк» відступило на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» право грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року, що укладений між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 .
Далі, 27.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» було укладено Договір № 1/12 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» відступило на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» право грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року, що укладений між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 27.12.2024 року до Договору № 1/12 про відступлення права вимоги від 27.12.2024 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року.
Оскільки у позасудовому порядку відповідач свої договірні зобов`язання не виконує, заборгованість за таким кредитним договором не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року у загальному розмірі 29 931 грн. 33 коп., судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 11 200 грн. 00 коп. 
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. 
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. 
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит», зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило. 
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ннею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 05.05.2021 року між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 , шляхом підписання укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0001.12240 від 05.05.2021 року про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.
Згідно з п. 1. Заяви-Договору підписанням цієї Заяви-Договору Клієнт беззастережно підтверджує: прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції АТ «Мегабанк» на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, що розміщений у Місці інформування Клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com; згоду з умовами Договору , а також положення усіх Додатків до нього; укладання з Банком шляхом приєднання до Договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у Місці інформування Клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» та в мережі інтернет та індивідуальної частини договору, а саме цієї Заяви-Договору, підписанням якої Клієнт приєднується до Договору в цілому.
Відповідно до п. 2 Договору, Банк відкриває Клієнту: поточний рахунок № НОМЕР_1 (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки № НОМЕР_2 (у доларах США), № НОМЕР_3 (у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards. Картка є власністю Банку.
Згідно з п. 4. Договору, може надавати Клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку платежів Клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах Доступного ліміту кредитної лінії, а саме: розмір максимального ліміту кредитної лінії 200 000,00 грн. Строк кредиту 12 місяців, пільговий період 62 дні; процентна ставка у пільговий період (фіксована), 0,0001% річних; процентна ставка базова 56% річних; тип кредиту кредитна лінія; мета кредиту споживчі цілі.
З матеріалів справи вбачається, що підписавши Заяву-Договір № TDB.2021.0001.12240 від 05.05.2021 року про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank відповідач підтвердила відкриття Банком поточних рахунків у гривні, доларах США, у Євро та отримання платіжної картки № 4653694329105839.
Заява-Договір № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року з додатками, Паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1  власноручно.
Акціонерне товариство «Мегабанк»» виконало свої зобов`язання за Договором, відкривши Відповідачу поточні рахунки, видавши платіжну картку та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками з особового рахунку ОСОБА_1  за періоди з 05.05.2021 року по 02.12.2022 року та з 03.12.2022 року по 09.07.2024 року, відкритим Відповідачу у АТ «Мегабанк».
Судом також встановлено, що 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «Мегабанк та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
Новий кредитор Товариствм з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» набув право вимоги до Боржників за Основними договорами, серед яких і право вимоги до Відповідача-боржника за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року.
Пунктом 2 Договору № GL1N426240 передбачено, що після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особамв порядку, встановленому чинним законодавством України.
Матеріалами справи підтверджено, що 27.12.2024 року між Товариствм з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги.
Відповідно до витягу Додатку №1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року, на загальну суму 29 931 грн. 33 коп., з яких: 9 784 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) та 20 146 грн. 96 коп. – заборгованість за сплаті відсотків (в тому числі прострочена)
Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У справі встановлено, що сторони при укладенні кредитного договору узгодили його істотні умови. Відповідач ознайомлювався із паспортом споживчого кредиту про умови кредитування в письмовій формі та підвередила це проставлянням власноручного підпису підпису, що відповідає положенням зазначеним у анкеті-заяві.
Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що оскільки між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами.
При цьому позивач довів обставину ознайомлення відповідача з істотними умовами такого договору зокрема про розмір та порядок повернення кредиту, розмір та порядок сплати процентів.
Суд вважає, позивачем доведено факт отримання відповідачем коштів за наявним в матеріалах справи правочином. Так, матеріалами справи підтверджено факт виконання банком, як первісним кредитором, своїх зобов`язань за кредитним договором перед позивальником, зокрема надання відповідачеві на умовах строковості, платності та повернення кредитних грошових коштів, що підтверджується випискою по рахунку позичальника, який є первинним документом, який за своєю формою відповідає вимогам, що встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У зв`язку із чим, суд сприймає таку виписку як належний, достатній та допустимий доказ надання кредитних коштів банком відповідачеві.
Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню, у зв`язку із чим суд стягує із відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту.
Окрім цього, частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Суд вважає, що вважає, що шляхом підписання вказаного кредитного договору та паспорту споживчого кредиту відповідач, як споживач, був проінформований також про реальну процентну ставку, загальні витрати за кредитом, та строк дії кредитного договору та інші важливі правові аспекти його надання, що передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року у загальному розмірі 29 931 грн. 33 коп., з яких: 9 784 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) та 20 146 грн. 96 коп. – заборгованість за сплаті відсотків (в тому числі прострочена).
Щодо наявного права вимоги у позивача на підставі Договору факторингу, суд зазначає про наступне.
В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.
Відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
За договорами факторингів позивач отримав право вимоги за вказаним вище кредитним договором.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників банк, як первісний кредитор, відступив право вимоги позивачу до боржника, яким є відповідач у даній справі за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року.
Таким чином, позивач належними та допустимими доказами одночасно довів як наявність у відповідача кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором так і наявність права вимоги за якими згідно вищевказаного договору факторингу.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, але при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо, оскільки при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Отже, в матеріалах даної справи наявний укладений 01.07.2025 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» Договір про надання правничої допомоги № 1/07.
Згідно п. 1.1 вказаного Договору, клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного договору, правничу допомогу, у відповідності до завдань клієнта, а клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити винагороду.
Пунктом 1.2 Договору про надання правничої допомоги передбачено, що серед іншого Адвокатське об`єднання здійснює юридичні дії по стягненню заборгованості третіх осіб перед клієнтом шляхом складання, підписання та подання до суду позовних заяв. 
Пунктом 1.3 зазначеного Договору визначено, що перелік Боржників, щодо яких клієнтом доручається Адвокатському об`єднанню вчиняти дій стосовно стягнення заборгованості, сума заборгованості та інші дані, необхідні для виконання умов цього Договору, зазначають в Реєстрі Боржників. Згідно Реєстру Боржників, підписаного сторонами договору 21.07.2025 року, клієнтом доручено Адвокатському об`єднанню надавати правничу допомогу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . 
Відповідно до п. 3.3.1 договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01 липня 2025 року сума гонорару за фактичне стягнення заборгованості за цим договором становить 10% від суми фактично отриманих клієнтом грошових коштів від таких боржників, починаючи з дати прийняття судом рішень про стягнення заборгованості та судових витрат з такого боржника.
Відповідно до Договору № 1/07 від 01 липня 2025 року, Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» наступні послуги по клієнту ОСОБА_1 : проведення юридичного та фінансового аналізу боржника – 1 200 грн., складання, підписання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості – 10 000 грн. 00 коп., а всього 11 200 грн. 00 коп. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04). 
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, сума витрат на її написання є значно завищеною, оскільки її обсяг становить 15 односторонніх аркушів, а також містить прохальну частина позову та перелік додатків до позовної заяви, виконання яких не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження. При цьому у самому тексті позову здебільше наведені норми чинного законодавства, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та процесуальні застереження, формулювання та наявність яких визначена нормами ЦПК України. Окрім цього безпосередньо представник позивача участь у судових засіданнях не приймав.
Таким чином, суд вимушений констатувати, що позивачем не обґрунтовано у повній мірі розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує практику Європейського суду з прав людини з розв`язання питання відшкодування судових витрат, яка зазначена ним у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», і зроблено висновок, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З огляду на вищенаведене, суд вважає співмірним та пропорціним до розміру задволених позовних вимог стягнення на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. 00 коп., з урахуванням складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити в повному обсязі.
2.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» (юридична адреса: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105, код ЄДРПОУ 40932411) заборгованість за Договором № TDB.2021.0001.12240 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 05.05.2021 року, станом на 27.12.2024 року, на загальну суму 29 931 грн. 33 коп., з яких: 9 784 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) та 20 146 грн. 96 коп. – заборгованість за сплаті відсотків (в тому числі прострочена)
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Єврокредит» (юридична адреса: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105, код ЄДРПОУ 40932411) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. 00 коп. 
5.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Єврокредит» (юридична адреса: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105, код ЄДРПОУ 40932411) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.