ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/320/26 Справа № 712/2185/26 Категорія: ч. 3 ст. 172-11 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Бащенко С.М.  Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 квітня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисниці Шевчук І.А. (в режимі відеоконференції), представника центру базової загальновійськової підготовки полковника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисниці Шевчук І.А. на постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 24.02.2025 р., якою ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Манівці         Хмельницької обл., громадянина Ук-
раїни, має середню освіту, військово-
службовець ВЧ НОМЕР_1 , проживає 

АДРЕСА_1 , 
визнано винним та притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 17211 КУпАП, накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн., звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,- 
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови суду, наказом начальника Головного центру від 26.01.2026 р. № 37-ВВ «Про особовий склад» ст. сержант ОСОБА_2 вважається таким, якому надано стаціонарне лікування в КНП «ЧОПЛ» з 22.01.2026 р.
Наказом начальника Головного центру від 30.01.2026 р. №48-ВВ «Про особовий склад» ст. сержант ОСОБА_2 вважається таким, який не прибув після стаціонарного лікування з КНП «ЧОПЛ» з 23.01.2026 р.
Наказом начальника Головного центру від 29.01.2026 р. №188-ОС «Про особовий склад» ст. сержант ОСОБА_2 вважається таким, який не виконував обов`язки військової служби з 23.01.2026 р.
23.01.2026 р. отримано інформацію від чергового лікаря ВОЗ про факт виписки за порушення режиму ( був відсутній у палаті) ст. сержанта ОСОБА_2 в КНП «ЧОПЛ» м. Сміла.
Станом на 17:00 год. до Головного центру ст. сержант ОСОБА_2 не прибув, телефон вимкнений. 23.01.2026 р. о 23:30 год. його було доставлено співробітниками патрульної поліції до Головного центру підготовки особового складу.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ст. ст. 11, 16, 128, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, в умовах особливого періоду.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисниця Шевчук І.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду, скасувати постанову суду першої інстанції у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172 11 КУпАП.
Посилається на те, що наявні докази у справі не доводять наявності в діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення, висновки суду щодо доведеності його вини зроблено за неповного з`ясування обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення.
Частиною 1 ст. 17311 КУпАП передбачена адмінвідповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, не з`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалість до трьох діб.
Як зазначено в постанові, наказом начальника Головного центру від 30.01.2026 р. №48-ВВ «Про особовий склад» ст. сержант ОСОБА_2 вважається таким, який не прибув після стаціонарного лікування з КНП «ЧОПЛ» з 23.01.2026 р.
З періоду зазначеного у постанові 23.01.2026 р. вбачається, що ОСОБА_2 був відсутнім менше ніж один день, тому посилання на ч. 3 ст. 17211 КУпАП, тобто в його діях відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172 11 КУпАП, а зазначення що ОСОБА_2 не виконував обов`язки військової служби протягом менше одного дня, не конкретне, тому в його діях відсутні ознаки інкримінованого адмінправопорушення.
Крім того, просить звернути увагу на те, що ОСОБА_2 тривалий час страждає на психічні захворювання, у зв`язку з чим не завжди може керувати своїми діями та рішеннями, на підтвердження надає світлокопії виписних епікризів (а. пр. 33-42), тому враховуючи зазначені медичні документи можна зробити висновок про те, що дана особа в силу стану здоров`я не може керувати своїми діями, а отже не міг мати умисел на вчинення адмінправопорушення. 
Крім того, захисниця просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки про постанову суду першої інстанції ОСОБА_2 дізнався лише тоді, коли отримав копію постанови у відділенні «Укрпошти», після чого звернувся до адвоката за правовою допомогою та 16.03.2026 р. була подана апеляційна скарга.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Справа про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_2 , згідно його заяви (а. пр. 13), розглянута судом першої інстанції без участі особи, яка притягається до адмінвідповідальності. 
Матеріали справи містять дані про направлення постанови правопорушнику ОСОБА_2 від 26.02.2026 р. (а. пр. 20), згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення поштове відправлення вручено Питлику 7.03.2026 р., 10.03.2026 р. захисниця Шевчук І. А. ознайомилася з матеріалами справи про адмінправопорушення та 16.03.2026 подала апеляційну скаргу, тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку на оскарження поважною та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд апеляційної скарги без його участі або про відкладення розгляду справи суду не надав, його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє адвокатка Шевчук І.А., яка вважала за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_2 , тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисниці Шевчук І.А., особу яка склала протокол про адмінправопорушення - представника центру базової загальновійськової підготовки ОСОБА_1 , дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Розглядаючи справу про адмінправопорушення, суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати чи було вчинено адмінправопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адмінправопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Диспозиція ч. 1 ст. 17211 КУпАП передбачає адмінвідповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.
Диспозиція ч. 3 ст. 17211 КУпАП встановлює адмінвідповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
На підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17211 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адмінправопорушення ЧЦП № 232989 від 24.01.2026 р., в якому докладно викладені обставини вчинення ОСОБА_2 адмінправопорушення.
Суд першої інстанції встановив, що цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з чим погоджується апеляційний суд.
У відповідності до національного законодавства протокол про адмінправопорушення, в силу вимог ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адмінвідповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адмінправопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Зазначені обставини в цьому протоколі підтверджуються іншими доказами, на які послався суд першої інстанції, а саме витяги з наказів, рапорт командира четвертого навчального батальйону капітана ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_2 . 
Протокол про адмінправопорушення було складено саме начальником центру базової загальної підготовки полковником ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 - військовослужбовця призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період за самовільне залишення та нез`явлення з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість вказаних свідків матеріали справи не містять.
Суд першої інстанції провів судовий розгляд, під час якого не залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, судом відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Попри твердження апелянта, про те, що з періоду зазначеного у постанові 23.01.2026 р. вбачається що ОСОБА_2 був відсутнім менше ніж один день, посилання на відсутність у нього умислу на вчинення адмінправопорушення та відсутність ознак вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17211 КУпАП є необґрунтованими.
Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_2 адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172 11  КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період- це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги. Порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України.
Відповідно до ст. ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я. не приховувати хворобу, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок.
Відповідно до ст. 1-3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до витягу із наказу № 1844-ОС від 25.11.2025 р. ст. сержант ОСОБА_2 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, призначено молодшим інспектором прикордонної служби 2 категорії (курсантом) четвертого відділу підготовки центру базової загальновійськової підготовки (а. пр. 6). 
За змістом протоколу про адмінправопорушення, наказом начальника Головного центру від 26.01.2026 р. № 37-ВВ «Про особовий склад» ст. сержант ОСОБА_2 вважається таким, якому надано стаціонарне лікування в КНП «ЧОПЛ» з 22.01.2026 р.; наказом начальника Головного центру від 30.01.2026 р. №48-ВВ «Про особовий склад» ст. сержант ОСОБА_2 вважається таким, який не прибув після стаціонарного лікування з КНП «ЧОПЛ» з 23.01.2026 р.; наказом начальника Головного центру від 29.01.2026 р. №188-ОС «Про особовий склад» ст. сержант ОСОБА_2 вважається таким, який не виконував обов`язки військової служби з 23.01.2026 р., отримано інформацію від чергового лікаря ВОЗ про факт виписки за порушення режиму ( був відсутній у палаті) ст. сержанта ОСОБА_2 в КНП «ЧОПЛ» м. Сміла, станом на 17:00 год. до Головного центру ст. сержант ОСОБА_2 не прибув, телефон вимкнений та 23.01.2026 р. о 23:30 год. його було доставлено співробітниками патрульної поліції до Головного центру підготовки особового складу.
З огляду на викладене вище є доведеним факт вчинення ОСОБА_2 адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172 11 КУпАП, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Доводи апеляції, що ОСОБА_2 хворіє на психічні захворювання, що підтверджується копіями відповідних медичних документів (а. пр. 31-39), і апелянт робить висновок про те, що дана особа в силу стану здоров`я не може керувати своїми діями, а отже не міг мати умисел на вчинення адмінправопорушення, то апеляційний суд не може погодиться з такими доводами, тому що сама по собі психічна хвороба не обов`язково може мати наслідком визнання особою неосудною. Висновок про неосудність особи будь-який судовий орган має право робити виключно на підставі висновку судово-психіатрична експертиза, а не на підставі виписних епікризів з медичних установ.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції ймовірно допустив описку у вступній частині постанови, зазначивши дату ухвалення судового рішення 24.02.2025 р. Апеляційний суд звертає увагу, що в протокол про адмінправопорушення серії ЧЦП № 232989 складено 24.01.2026 р. 
Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова надіслана судом до ЄРДР 25.02.2026 р., зареєстрована 25.02.2026 р., забезпечено надання загального доступу 26.02.2026 р.
Допущена судом першої інстанції ймовірна описка може бути усунута лише судом, який розглядав справу, хоча апеляційний суд зауважує, що, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо), тому вказана в постанові дата ухвалення судового рішення 24.02.2025 р. потребує уточнення, тобто необхідно встановити коли постанова ухвалена судом фактично. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Поновити захисниці Шевчук І.А. строк на оскарження постанови Соснівського райсуду м. Черкаси від 24.02.2025 р. 
Постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 24.02.2025 р., якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 17211 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн., звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» – залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисниці Шевчук І.А. – залишити без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя        Белах А.В.