Справа № 191/1977/26 
Провадження № 1-кп/191/103/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника – ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості (між прокурором та підозрюваним/обвинуваченим, захисником)у кримінальному провадженні № 120256046390000016 від 23.01.2026 року стосовно:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , депутатом не обирався, в силу ст. 89 КК України не судимий.,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 у точно невстановлений час, проте до 13 лютого 2026 року, перебуваючи у точно невстановленому в місці, знайшов гвинтівку моделі «ТОЗ-7», калібру 5,6 мм, серійний номер «13260».
В подальшому, у ОСОБА_5 , у невстановлені дату та час, про те не пізніше 13 лютого 2026 року, в порушення положення «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за №576, та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, виник прямий злочинний умисел направлений на придбання та зберігання вищевказаної гвинтівки без передбаченого законом дозволу.
Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, а також розуміючи, що він не має передбаченого законом дозволу на поводження з вогнепальною зброєю, у невстановлені слідством дату та час, про те не пізніше 13 лютого 2026 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, придбав у невстановленого досудовим розслідуванням джерела малокаліберну гвинтівку моделі «ТОЗ-7», калібру 5,6 мм, серійний номер «13260», яка відноситься до спортивної нарізної вогнепальної зброї, переніс до місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 та почав її зберігати до 13.02.2026. 
В подальшому, 13 лютого 2026 року, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті якого в житловому будинку виявлено та вилучено малокаліберну гвинтівку моделі «ТОЗ-7», калібру 5,6 мм, серійний номер « НОМЕР_1 », яка відноситься до спортивної нарізної вогнепальної зброї.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
12.03.2026 року між сторонами кримінального провадження: прокурором Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_4 з іншого боку, було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. ст. 394, 424, 468, 469, 472 - 474 КПК України в приміщенні Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області, згідно умов якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та сторонами погоджено вид та міру покарання, передбачені в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. 
В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Крім того, пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, наслідки невиконання угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просив суд затвердити угоду.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_4 , підтримав позицію обвинуваченого, зазначивши, що угода про визнання винуватості стосовно останнього, укладена у відповідності із КПК та КК України, та в його присутності, просив суд її затвердити. 
Прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Суд, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов наступного висновку. 
Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Згідно ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. 
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором, обвинуваченим та його захисником, повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки її умови не суперечать вимогам КК України, КПК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. 
При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також враховано особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю. 
В якості пом`якшуючих покарання обставини, згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття. 
Обставини, які обтяжують покарання, згідно положень ст. 67 КК України, не встановлені.
Крім того, обвинувачений цілком розуміє, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України. 
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
За таких обставин, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді узгодженої сторонами міри покарання в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75, ст. 76 КК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.03.2025 року укладену між прокурором Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_4 з іншого боку.
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набранням вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави, витрати на проведення судової експертизи зброї від 19.02.2026 року в розмірі 3565,60 гривень.
Речові докази, що знаходяться на зберіганні в умовах Синельниківського РУП, а саме поліетиленовий мішок з індикаторною пломбою 352504, в середині якого знаходиться малокаліберна гвинтівка моделі ТОЗ-7, калібру 5,6 мм., №132604 – конфіскувати в дохід держави. 
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. 

 Суддя	  ОСОБА_1