ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2759/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України
на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2025, прийняте суддею Смелянець Г.Є., м. Одеса, повний текст складено 26.12.2025,
у справі №916/2759/25
за позовом: Головного сервісного центру МВС
до відповідача: Моторного (транспортного) страхового бюро України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг"
про стягнення 38 202,63 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 р. Головний сервісний центр МВС звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача частину не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 38202,63 грн, а також витрати на проведення судовим експертом транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 9087,36 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю несплати відповідачем повної суми вартості відновлювального ремонту належного позивачеві транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 21.07.2025 відкрито провадження у справі №916/2759/25 та в подальшому ухвалою суду від 18.09.2025 залучено Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.12.2025 у справі №916/2759/25 (суддя Смелянець Г.Є.) задоволено позов; стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Головного сервісного центру МВС частину не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 38202,63 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн; відмовлено у задоволенні вимог про стягнення витрат на проведення судовим експертом транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 9087,36 грн.
Судове рішення мотивоване доведеністю позивачем факту неналежного виконання відповідачем свого обов`язку з виплати на користь Головного сервісного центру МВС повної суми вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, що зумовило правомірність заявлення останнім вимог про стягнення з відповідача частини невиплаченого ним страхового відшкодування у розмірі 38202,63 грн. Поряд з цим, місцевий господарський суд зазначив про необхідність відмови у стягненні з відповідача витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження, оскільки складений за його результатами висновок визнаний судом першої інстанції неналежним та недопустимим доказом, у зв`язку з чим він не був врахований під час розгляду справи.
Не погодившись з ухваленим рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2025 у справі №916/2759/25 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, апелянт наголошує на тому, що Моторне (транспортне) страхове бюро України не є належним відповідачем у даній справі, оскільки останнє в силу приписів Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004, який діяв на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовує шкоду виключно після визнання страховика банкрутом, що безпідставно залишилось поза увагою місцевого господарського суду, який помилково застосував до спірних правовідносин норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №3720-ІХ від 21.05.2024.
У відзиві на апеляційну скаргу №31/30-ПС-102 від 19.02.2026 (вх.№188/26/Д2 від 19.02.2026) Головний сервісний центр МВС просить апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2025 у справі №916/2759/25 - без змін, посилаючись на те, що скаржник виступає належним відповідачем за заявленими у цій справі позовними вимогами, який, з огляду на наявні у матеріалах справи докази на підтвердження розміру витрат позивача на відновлювальний ремонт пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу, необґрунтовано ухиляється від перерахування на користь позивача частини недоплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина сьома статті 12 Господарського процесуального кодексу України).
Станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 3028 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік").
Враховуючи викладене та з огляду на ціну позову у даній справі (38202,63 грн), перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 10.02.2026 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції було встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 25.02.2026.
Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалося, відзив на апеляційну скаргу не надало, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у визначеному складі суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
З наявного у матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 вбачається, що транспортний засіб марки СКС моделі TCL-CУ, кузов № НОМЕР_2 , 2023 року виготовлення, особливі відмітки: спеціалізований легковий седан (виготовлений на базі (шасі) Toyota Corolla з ідентифікаційним номером NMTBE9BE20R125150) учбовий, державний номерний знак НОМЕР_3 , належить Головному сервісному центру МВС.
21.08.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Scania P92, державний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля СКС TCL-CУ, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням учня Головного сервісного центру МВС у присутності спеціаліста з підготовки водіїв, внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Scania P92, державний номерний знак НОМЕР_4 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" із страховою сумою за шкоду, заподіяну майну - 160000 грн, та розміром франшизи - 0 грн згідно з полісом страхування власників наземних транспортних засобів №217869974.
21.08.2024 було повідомлено страховика - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про дорожньо-транспортну пригоду шляхом надіслання відповідного повідомлення з доданими матеріалами фотопідтвердження на електронну адресу doc@oberig-sg.com.
12.09.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Віді Пальміра" складений попередній розрахунок витрат на ремонт автомобіля СКС TCL-CУ, державний номер НОМЕР_3 , про що свідчить рахунок №ВПтС-0005996 від 12.09.2024, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 200590,72 грн. 
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 у справі №947/28092/24 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 грн.
Повідомленням про експертний технічний огляд КТЗ №31/30/14-7476-2024 від 17.10.2024 позивач запросив представника Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" на технічний експертний огляд КТЗ СКС TCL-СУ на базі автомобіля Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 21.08.2024, на 12:00 год 25.10.2024 за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5.
28.10.2024 між Головним сервісним центром МВС ("Замовник") та Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України ("Виконавець") укладено договір на виконання експертного транспортно-товарознавчого дослідження №24-5687/231-2024, на підставі якого експертною установою проведено транспортно-товарознавче дослідження КТЗ СКС TCL-СУ, державний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого складено висновок експерта №24-5687 від 06.12.2024.
Відповідно до вищенаведеного висновку експерта №24-5687 від 06.12.2024 вартість відновлювального ремонту КТЗ СКС TCL-СУ (на базі КТЗ Toyota Corolla), державний номер НОМЕР_3 становить 144561,08 грн, а вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ СКС TCL-СУ (на базі КТЗ Toyota Corolla), державний номер НОМЕР_3 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 21.08.2024, складає 159565,38 грн.
Зі змісту даного висновку вбачається, що експертний (технічний) огляд проводився 25.10.2024 у присутності представника Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" - Ігоря Ісаєва. Вказаний висновок містить вказівку про обізнаність судового експерта відповідно до статті 70 та пункту 2 статті 102 Кримінального процесуального кодексу України про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України. Поряд з цим, висновок не містить застереження про те, що він підготовлений для подання до суду.
Листом №31/30/14-10086-2024 від 12.12.2024 позивач просив Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" відшкодувати шкоду, заподіяну майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі, визначеній на підставі висновку експерта №24-5687 від 06.12.2024.
В доповнення до зазначеного вище листа Головний сервісний центр МВС разом з супровідним листом №31/30/14-10196-2024 від 16.12.2024 надав Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" копії правоустановчих документів.
17.12.2024 Фізичною особою-підприємцем Цурпаленко Євгенієм Валентиновичем складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу №171043, згідно з яким вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, СКС TCL-СУ державний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 99330,04 грн, у тому числі ПДВ, а вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, СКС TCL-СУ, державний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ становить 90873,18 грн без ПДВ на запасні частини.
У листі №1001-05 від 10.01.2025 Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" повідомило позивача про те, що відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №171043 від 17.12.2024 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу СКС TCL-СУ, державний номер НОМЕР_3 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 99330,04 грн, у тому числі ПДВ на запасні частини у розмірі 8456,86 грн. Крім того, у цьому листі додатково зазначено, що відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, а тому, у разі отримання страхового відшкодування на банківські реквізити безпосередньо потерпілої особи, оцінену шкоду відповідно до звіту має бути зменшено на суму ПДВ на запасні частини у розмірі 8456,86 грн.
В адресованій Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" претензії №31/30/07-6229-2025 від 21.04.2025 позивач просив перерахувати на рахунок Головного сервісного центру МВС грошові кошти за полісом №217869974 у розмірі 144561,08 грн на відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортному засобу СКС TCL-CУ (на базі Toyota Corolla), реєстраційний номер НОМЕР_3 , та оплату послуг транспортно-товарознавчого дослідження у сумі 9087,36 грн, посилаючись на те, що при вивченні звіту Фізичної особи-підприємця Цурпаленка Євгенія Валентиновича про оцінку колісного транспортного засобу №171043 від 17.12.2024 встановлено недостовірні відомості в частині ідентифікації об`єкта оцінки (неправильно вказано рік випуску транспортного засобу), що вплинуло на показники оцінювання, а також те, що строк дії сертифіката Цурпаленка Євгенія Валентиновича закінчився 11.09.2023. 
За результатами опрацювання вказаної вище претензії Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" надало відповідь №3004-06 від 30.04.2025, в якій зазначило, що звіт Фізичної особи-підприємця Цурпаленка Євгенія Валентиновича №171043 від 17.12.2024 відповідає вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, при цьому єдиний випадок, за якого страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), це відсутність проведення огляду пошкодженого транспортного засобу протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, між тим замовлення експертизи було здійснено виключно за власною ініціативою потерпілої особи та не було обов`язковим, у зв`язку з чим у страховика відсутні правові підстави для компенсації витрат на проведення експертизи. Крім того, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" зазначило, що станом на дату надання цієї відповіді страхова справа знаходиться на стадії врегулювання, суму страхового відшкодування ще не затверджено, а рішення по страховій справі не прийнято, оскільки кінцевий строк для прийняття рішення по даній страховій справі ще не настав відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004, тому рішення по даному страховому випадку буде прийнято у строки, передбачені вказаною нормою закону.
Рішенням Національного банку України №459-рш від 31.12.2024 "Про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії на здійснення діяльності із страхування" вирішено, зокрема, анулювати Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" ліцензію на здійснення діяльності із страхування та звернутися до господарського суду із заявою про відкриття ліквідаційної процедури щодо Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг".
03.01.2025 на загальних зборах Моторного (транспортного) страхового бюро України було прийнято рішення про виключення Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" з членів зазначеного бюро.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 у справі №910/850/25 задоволено позов Національного банку України до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про ліквідацію страховика; ліквідовано Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг"; призначено ліквідатором Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича. 
20.05.2025 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про перебування Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" в стані припинення.
22.05.2025 Моторним (транспортним) страховим бюро України виплачено позивачу 90873,18 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією №15809 від 22.05.2025 з призначенням платежу: "виплата по справі №122315 згідно з наказом №3.1/16102 від 20.05.2025, т.з. НОМЕР_3 ".
07.07.2025 між Головним сервісним центром МВС ("Замовник") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнично-технічне підприємство "Інжпроект" ("Виконавець", "Переможець") укладено договір про надання послуг №161-25, на підставі якого відповідно до пропозиції Переможця та на умовах, визначених цим договором, Замовник замовляє, а Виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги відновлювального ремонту КТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за кодом ДК 021:2015 - 50110000-9 "Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання", а Замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених даним договором.
Додатком №1 до договору №161-25 від 07.07.2025 є калькуляція, згідно з якою послуги з відновлювального (поточного) ремонту КТЗ СКС TCL-СУ, державний номер НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 132971,15 грн без ПДВ (159565,38 грн з ПДВ).
25.07.2025 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнично-технічне підприємство "Інжпроект" підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №887 від 25.07.2025, згідно з яким за договором про надання послуг №161-25 від 07.07.2025 Виконавцем були проведені наступні роботи (надані послуги): послуга відновлювального поточного ремонту КТЗ СКС TCL-СУ, державний номер НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вартістю 132971,15 грн без ПДВ (159565,38 грн з ПДВ).
28.07.2025 Головним сервісним центром МВС було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнично-технічне підприємство "Інжпроект" вартість послуги з відновлювального поточного ремонту КТЗ СКС TCL-СУ, державний номер НОМЕР_3 , на суму 159565,38 грн, про що свідчить платіжна інструкція №939 від 28.07.2025. 
У матеріалах справи міститься договір доручення на використання коштів додаткових гарантійних внесків №167 від 01.10.2024, укладений між Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" ("Довіритель") та Моторним (транспортним) страховим бюро України ("Повірений"), відповідно до якого Довіритель доручає Повіреному від імені Довірителя приймати рішення щодо здійснення страхових виплат за внутрішніми договорами страхування та за рахунок коштів додаткового гарантійного внеску проводити такі виплати, а Повірений зобов`язується належно виконати таке доручення.
Відповідно до пункту 3.1 вищенаведеного договору доручення на використання коштів додаткових гарантійних внесків №167 від 01.10.2024 Повірений має повноваження від імені Довірителя здійснювати страхові виплати на підставі наданих Довірителем рішень (страхових актів) та документів, на підставі яких прийнято такі рішення, а також з`ясовувати причини, обставини настання страхового випадку за внутрішніми договорами страхування, визначати розмір заподіяної шкоди та розмір страхової виплати за такими страховими випадками, приймати та опрацьовувати повідомлення про страхові випадки, заяви на виплату страхового відшкодування, приймати рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування, здійснювати страхові виплати за внутрішніми договорами страхування у разі настання принаймні однієї із подій:
а) застосування Національним банком України до страховика заходу впливу у вигляді тимчасового зупинення дії ліцензії на провадження діяльності з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або анулювання (відкликання) такої ліцензії;
б) припинення членства страховика у Моторному (транспортному) страховому бюро України.
Позивачем до місцевого господарського суду також було подано укладений між Головним сервісним центром МВС ("Покупець") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец-Ком-Сервіс" ("Продавець") договір про закупівлю №232/112вс від 02.08.2023, за умовами якого Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність Покупця легкові автомобілі спеціалізованого призначення (учбові) (легкові автомобілі - за кодом ДК 021:2015 - 34110000-1), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах даного договору. Додатком №1 до цього договору є специфікація товару, відповідно до якої вартість легкового автомобіля спеціалізованого призначення CKC-TCL-СУ (учбовий) на базі а/м Toyota Corolla становить 906600 грн з ПДВ.
Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача частини не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 38202,63 грн, а також витрат на проведення судовим експертом транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 9087,36 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем свого обов`язку з виплати на користь Головного сервісного центру МВС повної суми вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, що зумовило правомірність заявлення останнім вимог про стягнення з відповідача частини невиплаченого ним страхового відшкодування у розмірі 38202,63 грн. Водночас місцевий господарський суд зазначив про необхідність відмови у стягненні з відповідача витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження, оскільки складений за його результатами висновок визнаний судом неналежним та недопустимим доказом, у зв`язку з чим він не був врахований під час розгляду справи.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з вищенаведеними висновками Господарського суду Одеської області, з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов`язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з преамбулою Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004, чинного станом на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
У статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 викладено наступні визначення:
-страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;
-страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"; 
-потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу;
-особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; 
-страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору; 
-дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
В силу пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004).
Положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд зазначає, що Головний сервісний центр МВС як потерпіла сторона - власник автомобіля СКС TCL-CУ (державний номер НОМЕР_3 ), пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 21.08.2024 з вини водія іншого транспортного засобу, що підтверджено постановою Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 у справі №947/28092/24 (набрала законної сили та є чинною), має право на відшкодування страховиком шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження належного позивачеві транспортного засобу.
Згідно зі статтею 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.
За умовами частини першої статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до частини другої статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 страховик (Моторне (транспортне) страхове бюро України) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
-у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторним (транспортним) страховим бюро України) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (Моторне (транспортне) страхове бюро України) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (Моторним (транспортним) страховим бюро України). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
-у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Приписами частин першої, другої статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 унормовано, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:
а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;
б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;
в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;
г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;
ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника Моторного (транспортного) страхового бюро України, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.
Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а"-"д" цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:
а) у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена Моторного (транспортного) страхового бюро України, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
б) власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів Моторного (транспортного) страхового бюро України, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду;
в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".
Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а" та "в" цього пункту, розподіляються рівними частками між повними членами МТСБУ.
Суд апеляційної інстанції вбачає, що на виконання вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 позивач спочатку звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 21.08.2024, а в подальшому - з листом №31/30/14-10086-2024 від 12.12.2024 щодо відшкодування шкоди, заподіяної КТЗ СКС TCL-СУ (на базі КТЗ Toyota Corolla), державний номер НОМЕР_3 внаслідок відповідної дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі, визначеному на підставі висновку експерта №24-5687 від 06.12.2024.
Відтак Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" було зобов`язане не пізніш як через 90 днів з дня отримання від позивача заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Між тим, як зазначалося вище, рішенням правління Національного банку України від 31.12.2024 "Про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії на здійснення діяльності із страхування", зокрема, було анульовано вказаному товариству ліцензію на здійснення діяльності із страхування та вирішено звернутися до господарського суду із заявою про відкриття щодо нього ліквідаційної процедури. Крім того, у цьому рішенні встановлено заборону на будь-які видаткові операції за рахунками Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг".
За таких обставин, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" з 31.12.2024 було позбавлене можливості здійснювати розрахунки за своїми зобов`язаннями.
В подальшому рішенням загальних зборів членів Моторного (транспортного) страхового бюро України від 03.01.2025 було виключено Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" з членів відповідача у зв`язку з анулюванням ліцензії на здійснення діяльності зі страхування, а рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 у справі №910/850/25, яке набрало законної сили та є чинним, задоволено позов Національного банку України про ліквідацію Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг", внаслідок чого 20.05.2025 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про перебування вищенаведеного товариства у стані припинення.
Поряд з цим, колегією суддів враховується, що 01.01.2025 введено в дію Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №3720-IX від 21.05.2024, у той час як Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 втратив свою чинність.
В силу пункту 4 частини першої статті 43 цього Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №3720-IX від 21.05.2024 Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України, зокрема, транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди укладено внутрішній договір страхування із страховиком, який на дату подання заяви про регламентну виплату не мав права здійснювати обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з припиненням членства в Моторному (транспортному) страховому бюро України, і такий страховик (його правонаступник) із закінченням строку, визначеного цим Законом для прийняття рішення щодо здійснення страхової виплати, не прийняв відповідного рішення або прийняв рішення про здійснення страхової виплати, але не здійснив її, а також у разі відкриття провадження у справі про банкрутство такого страховика чи ліквідації такого страховика - для виконання його зобов`язань за внутрішніми договорами страхування.
Отже, у спірних правовідносинах, з урахуванням встановлених вище обставин щодо анулювання ліцензії Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" з подальшим припиненням останнього в результаті ліквідації за рішенням суду, сума страхового відшкодування підлягає відшкодуванню на користь позивача саме Моторним (транспортним) страховим бюро України.
Доводи апелянта про те, що Моторне (транспортне) страхове бюро України не є належним відповідачем у даній справі у зв`язку з тим, що останнє відшкодовує шкоду виключно після визнання страховика банкрутом, як це передбачено нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004, чинного на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що на момент спливу строку на виплату страхового відшкодування обов`язок з виплати останнього перейшов від Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" саме до Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Не зважаючи на те, що дорожньо-транспортна пригода мала місце у період дії Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004, спірні правовідносини щодо здійснення виплати страхового відшкодування є триваючими, а обов`язок щодо такої виплати виникає та підлягає виконанню у момент прийняття відповідного рішення страховиком або особою, яка виконує його функції. Оскільки на момент, коли настав строк для прийняття рішення про виплату та її здійснення, страховик уже був позбавлений права провадити страхову діяльність та перебував у процедурі припинення, застосуванню підлягають положення чинного на цей момент законодавства, яке регулює механізм гарантійних виплат Моторним (транспортним) страховим бюро України. Такий підхід відповідає усталеній практиці Верховного Суду щодо застосування закону, чинного на момент виникнення відповідного обов`язку.
Більше того, судом апеляційної інстанції встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України згідно з платіжною інструкцією №15809 від 22.05.2025 з призначенням платежу: "виплата по справі №122315 згідно з наказом №3.1/16102 від 20.05.2025, т.з. НОМЕР_3 " було перераховано на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 90873,18 грн. Тобто відповідачем без окремого звернення до нього позивача самостійно прийнято рішення про виплату на користь останнього страхового відшкодування на підставі заяви Головного сервісного центру МВС адресованої Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг". Здійснення такої виплати без заперечення правових підстав для її проведення виключає можливість подальшого посилання відповідача на власну неналежність як суб`єкта виконання відповідного обов`язку, оскільки це суперечило б принципу добросовісності учасників цивільних правовідносин та забороні суперечливої поведінки (venire contra factum proprium).
При цьому колегією суддів враховується, що розмір здійсненого відповідачем страхового відшкодування відповідає сумі, визначеній у звіті Фізичної особи-підприємця Цурпаленка Євгенія Валентиновича №171043 від 17.12.2024 про оцінку колісного транспортного засобу. 
Однак, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Водночас реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу (постанови Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №922/4013/17, від 03.07.2019 у справі №910/12722/18).
Тому, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач зобов`язаний виплатити потерпілій стороні, необхідно враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується не звітом про оцінку, як попереднім оціночним документом, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.
Згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №887 від 25.07.2025, підписаним між Головним сервісним центром МВС та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнично-технічне підприємство "Інжпроект", останнім на підставі договору про надання послуг №161-25 від 07.07.2025 було проведено відновлювальний поточний ремонт КТЗ СКС TCL-СУ (державний номер НОМЕР_3 ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму 132971,15 грн без ПДВ (159565,38 грн з ПДВ).
Виконання ремонтних робіт, їх прийняття та оплата позивачем підтверджують реальність понесених витрат і безпосередній причинний зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та заявленою шкодою. 
Факт сплати позивачем повної вартості вищенаведеного відновлювального ремонту підтверджується платіжною інструкцією №939 від 28.07.2025, при цьому відповідна сума не перевищує ліміту відповідальності, визначеного у полісі страхування власників наземних транспортних засобів №217869974.
У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем до місцевого господарського суду не подано жодного доказу на підтвердження недостовірності відомостей, включених до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №887 від 25.07.2025 до договору про надання послуг №161-25 від 07.07.2025, у тому числі і в частині вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Докази сплати Моторним (транспортним) страховим бюро України на користь позивача суми не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 38202,63 грн, заявленому до стягнення в межах цієї справи, до суду першої інстанції також не подано.
Враховуючи вищевикладене, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Головного сервісного центру МВС частини не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 38202,63 грн.
Крім того, з огляду на те, що наданий позивачем висновок експерта №24-5687 від 06.12.2024 не містить застереження про те, що він підготовлений для подання до суду, останній є неналежним та недопустимим доказом, який обґрунтовано не врахований місцевим господарським судом в якості документального підтвердження розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим заявлені Головним сервісним центром МВС до стягнення витрати на проведення судовим експертом транспортно-товарознавчого дослідження, за результатами якого складений зазначений висновок, у розмірі 9087,36 грн правомірно не були покладені Господарським судом Одеської області на відповідача.
Правова позиція Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що експертний висновок, в якому не зазначено про те, що висновок підготовлено для подання до суду, є неналежним та недопустимим доказом, викладена у постанові від 18.12.2019 у справі №522/1029/18. 
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення частини не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 38202,63 грн.
Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 22.12.2025 у справі №916/2759/25 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2025 у справі №916/2759/25 - без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Моторне (транспортне) страхове бюро України. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та у строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 13.04.2026.

Головуючий суддя  С.В. Таран

Суддя  К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук