СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 760/14308/25
пр. № 2/759/2267/26
15 квітня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Валинкевич В.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Солом?янського районного суду м. Києва через свого представника позивач звернувся із вищевказаним позовом, який був переданий за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва, в якому позивач просив стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі 85961,21 грн та витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є особою винною у ДТП, яка мала місце 19.08.2024 року по вул. Симиренка, 8 в м. Києві, в результаті чого був пошкоджений автомобіль «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зважаючи на те, що винуватець ДТП, не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі потерпілого МТСБУ сплатило потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 83961,21 коп. У зв`язку із зазначеними обставинами, у МТСБУ виникло право стягнути завдану матеріальну шкоду з відповідача, як особи винної у ДТП, керуючись ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди.
Ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року позовну заяву направлено на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва за пісдсудністю (а.с. 35).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 42).
Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.
Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с. 43, 44).
Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с. 49, 50).
Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 19.08.2024 року водій ОСОБА_1 о 19 год. 20 хв. в м. Києві, вул. Симиренка, 9, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрала безпечної швидкості, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , врезультаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 13.1 ГДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року у справі №759/6374/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 4).
За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Станом на момент ДТП 19.08.2024 року транспортний засіб потерпілої особи ТОВ «ВЦРП Здоров?я» «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований у ТОВ «СК «Кредо» на підставі страхового полісу «219405970,згідно якого сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну складає 160000,00 грн (а.с. 5).
05.03.2024 року, власник пошкодженого транспортного засобу «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду, яка мала місце 19.08.2024 року.
ТОВ «ВЦРП Здоров?я», як потерпіла сторона також звернулася до МТСБУ із заявою про перерахування страхової виплати згідно звіту незалежного оцінювача Звіт №97/45.09.24 від 26.09.2024 року у розмірі 100818,51 грн, та експертні послуги у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 7).
Відповідно до Звіту № 4222 від 12.10.2024 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 розмір завданих збитків становить 90119,39 грн. (а.с. 14-26).
Відповідно до наказу № 3.1/23149 від від 19.11.2024 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та довідки № 1 від 14.11.2024 року прийнято рішення про відшкодування ТОВ «ВЦРП Здоров?я», як особі, яка має право на вішкодування шкоди «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 83961,21 грн.
Позивач сплатив на рахунок ТОВ «ВЦРП Здоров?я», загальну суму 83961,21 грн, згідно платіжної інструкції №943112 від 20.11.2024 року (а.с. 12).
Згідно платіжної інструкції №941004 від 17.10.2024 року, МТСБУ понесено витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 2000,00 грн (а.с. 13).
Також, як вбачається і матеріалів справи, МТСБУ зверталося до ОСОБА_1 із вимогою про компенсацію витрат, які позивач поніс у зв?язку зі збором документів на визначення розміру шкоди, що у загальному розмірі складає 85961,21 грн.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.
Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
За таких обставин, суд вважає, що Моторно (транспортне) страхове бюро України правомірно пред`явило вимоги до відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.08.2024 року, про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, пов`язаної з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 83961,21 грн., внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є об`єктом страхування.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем МТСБУ окремо заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з визначенням суми завданої шкодиу розмірі 2000,00 грн, які підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з положеннями статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статей 79,80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38, п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України (код за ЄДРПОУ 21647131) суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 85961 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одну) грн 21 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України (код за ЄДРПОУ 21647131) судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя      Ключник А.С.