ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2026 р. Справа № 927/696/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Євсікова О.О. 
Корсака В.А. 

без виклику сторін, 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.10.2025 
у справі № 927/696/25 (суддя Демидова М.О.)
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях
до Фізичної особи-підприємця Юкова Владислава Івановича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунальний заклад "Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту" Чернігівської обласної ради
про стягнення коштів, 
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Чернігівської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - позивач; Регіональне відділення) до Фізичної особи-підприємця Юкова Владислава Івановича (в подальшому - відповідач; ФОП Юков В.І.) про стягнення 35 009,14 грн неустойки за користування майном після припинення договору оренди за період з 26.10.2024 по 28.01.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач (орендар) безпідставно користувався майном після припинення договірних відносин, у зв?язку з чим орендарю нараховано неустойку за фактичне користування майном на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 927/696/25 без повідомлення сторін у справі; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту (в подальшому - третя особа; Професійний ліцей). 
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 16.10.2025 у справі № 927/696/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.
За висновками місцевого господарського суду, відсутньою є вина відповідача, яка може бути виражена як у формі умислу, так і необережності, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України, щодо неповернення орендодавцю відповідного майна, у зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення з останнього неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України. Крім того, суд першої інстанції виснувався, що матеріалами справи не доведено самого факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача в справі, внаслідок чого заявлений позов є необґрунтованим.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.10.2025 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з: порушенням норм матеріального права, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права, зокрема через помилковий розгляд заяви відповідача про залишення без розгляду додаткових пояснень як заяву позивача, як наслідок необґрунтоване залишення без розгляду додаткових пояснень Регіонального відділення. 
Апелянт зазначає, що 07.08.2025 від позивача через підсистему «Електроний суд» були подані додаткові пояснення по справі, а представник відповідача 08.08.2025 на них подав заяву з процесуальних питань щодо залишення додаткових пояснень Регіонального відділення без розгляду. Як вбачається з тексту судового рішення суд помилково заяву відповідача ФОП Юкова В.І. від 08.08.2025 розглядав як заяву позивача про відкликання додаткових пояснень та незаконно залишив додаткові пояснення Регіонального відділення від 07.08.2025 без розгляду, що є порушенням ч. 1 ст. 42 ГПК України, так як позивач скористався своїм правом на надання заперечень та не відкликав свої пояснення в справі.
Окремо скаржник вказує, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24 визнано недійсним договір оренди № 50-10 від 12.04.2010 з урахуванням внесених змін, зобов`язано ФОП Юкова В.І. повернути Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту за актом приймання-передачі про повернення з оренди державного нерухомого майна - нежитлові приміщення площею 194,3 кв.м в підвалі навчального корпусу, розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 56.
11.11.2024 Господарським судом Чернігівської області видані відповідні накази про примусове виконання рішення суду.
18.11.2024 орендарем подано до Господарського суду Чернігівської області заяву про відстрочення виконання рішення суду. В заяві було зазначено, що відстрочка виконання рішення суду дозволить ФОП Юков В.І. раціонально та економічно організовувати перевезення товару та обладнання з приміщення, продовжувати ведення підприємницької діяльності в прифронтовому регіоні, сплачувати податки до бюджету, орендну плату, заробітну плату працівникам. 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.12.2024 у справі № 927/285/24 заяву задоволено частково, відстрочено виконання рішення суду до 01.03.2025. 
Апелянт звертає увагу, що ФОП Юков В.І. здійснював свою господарську діяльність у вищезазначеному нежитловому приміщенні; зобов`язувався сплачувати плату за перебування/використання приміщення та повернути об`єкт оренди балансоутримувачу за актом приймання-передачі.
Як акцентує скаржник, договір оренди було визнано недійсним з незалежних від сторін причин, на підставі рішення суду у справі № 927/285/24, по-друге відповідач користувався спірним державним майном без правової підстави, по-третє відповідач не сплачував орендну плату за користування державним майном. Дане, як вважає позивач, свідчить про однобічну оцінку судом першої інстанції доказів у справі.
Додатково скаржником зазначається, що ухвала про відстрочку виконання рішення суду лише відстрочило процедуру примусового виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а отже відповідач зобов`язаний сплатити неустойку за період користування державним майном з моменту набрання рішенням суду законної сили до моменту повернення майна за актом. Тому, орендар у період з 26.10.2024 по 28.01.2025 включно безпідставно користувався майном (29.01.2025 орендар звільнив орендоване майно та підписав з балансоутримувачем акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності).
Згідно розрахунків позивача, Регіональним відділенням (орендодавцем) відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України нараховано неустойку за період користування майном після припинення договору оренди з 26.10.2024 по 28.01.2025 у сумі 70 515,22 грн. Розмір орендної плати за базовий місяць оренди березень 2019 року становить 11 385,27 грн. За 6 днів жовтня 2024 року = 11 385,27/31*6= 2 203,60 грн. За листопад 2024 року = 11 385,27 грн. За грудень 2024 року = 11 385,27 грн. За 28 днів січня 2025 року = 11 385,27/31*28 = 10 283,47 грн.
Неустойка за період з 26.10.2024 по 28.01.2025 становить: 2 203,60 + 11 385,27 + 11 385,27 + 10 283,47 = 35 257,61 грн. - орендна плата за період з 26.10.2024 по 28.01.2025.
35 257,61*2 = 70 515,22 - неустойка в подвійному розмірі орендної плати. 
Станом на 29.01.2025 існувала переплата по орендній платі в розмірі 5 506,08 грн на яку була зменшена сума нарахованої неустойки за користування державним майном та, відповідно, перерахована до державного бюджету в рахунок її погашення.
07.02.2025 орендарем сплачена частина неустойки в розмірі 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень). 
Відтак, як підкреслює апелянт, сума неустойки розрахована з врахуванням вказаних сум, внесених ФОП Юковим В.І. у добровільному порядку 70 515,22 - 5 506,08 - 30 000 = 35 009,14 грн (несплачений борг по сплаті неустойки).
На переконання скаржника, відповідач свідомо затягував повернення державного майна. Окрім того, відсутність вини не ототожнюється із поняттям безкоштовного користування державним майном. 
Підсумовуючи зазначене, позивач вказує, що судом першої інстанції не враховано, що наявність ухвали про відстрочку виконання постанови суду апеляційної інстанції надало відповідачу лише право користуватись об`єктом оренди, без застосування до 01.03.2025 відповідних штрафних санкцій, які могли бути застосованими державним виконавцем в межах відповідного виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і ніяким чином не стосується нарахування неустойки за фактичне користування майном відповідно до норм цивільного законодавства та умов договору оренди. Посилання ж суду на відстрочку судового рішення, як наслідок застосування судом ст. 331 ГПК України, а не ЗУ «Про виконавче провадження» не скасовує доводи позивача, що відстрочка виконання рішення суду мала місце на завершальному етапі судового розгляду, після набрання рішенням суду про визнання недійсним договору оренди законної сили, а користування державним майном мало місце після припинення договірних відносин, тому Регіональне відділення нарахувало неустойку відповідно до ст. 785 ЦК України.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025, апеляційна скарга в справі № 927/696/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.10.2025 у справі № 927/696/25.
Про перегляд справи в апеляційному порядку учасники справи повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку документа до електронних кабінетів апелянта та третьої особи; представників скаржника та відповідача; поштовим повідомленням № R067061439029 про відправку ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 у справі № 927/696/25 ФОП Юков В.І. 
До апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.10.2025 у справі № 927/696/25 без змін. Згідно тверджень ФОП Юков В.І., ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.12.2024 відстрочено виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24 до 01 березня 2025. Тобто, у ФОП Юков В.І. визначено обов`язок в поверненні орендовано майна згідно рішення суду тільки з 01 березня 2025 року. Відповідач самостійно й достроково виконав рішення суду в частині повернення Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту державне орендоване майно - нежитлові приміщення площею 194,3 кв.м. в підвалі будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою м. Чернігів, вул. Реміснича, 56., що підтверджується актом повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 29 січня 2025 року. Відповідно до змісту Акта повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 29 січня 2025 року вбачається, що ФОП Юков В.І. немає жодної заборгованості за договором оренди № 5-10 від 12.04.2010. На переконання відповідача, судом першої інстанції вірно досліджені всі доводи позивача , всі обставини справи і прийнято обґрунтоване та законне рішення щодо відсутності вини ФОП Юков В.І. у неповерненні орендованого майна і відсутності правових підстав в стягненні неустойки відповідно до приписів ст. 785 ЦК України.
Судовою колегією зазначається, що відзиву/пояснень на апеляційну скаргу від третьої особи на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.
За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статті 269 частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 12.04.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Юковим В.І. (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 50-10 (скорочено - Договір оренди).
Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування без права приватизації, передачі в суборенду, переходу права власності третім особам державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно - нежитлові приміщення, що розташовані в підвалі будівлі навчального корпусу, площею 214,0 кв.м, розміщене за адресою: м. Чернігів, вул. Комсомольська, 56, яке перебуває на балансі Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту (балансоутримувач).
Майно передається в оренду для здійснення торгівлі непродовольчими товарами зі складу.
Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами Договору та акта приймання-передавання майна (п. 2.1. Договору оренди).
Цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 12.04.2010 до 10.04.2013 (п. 10.1. Договору оренди).
За умовами п.п. 10.09., 10.10. Договору оренди у разі припинення або розірвання Договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передачі. Обов?язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендаря.
Вказане нежитлове приміщення було передано в оренду відповідачу на підставі акта приймання-передачі від 12.04.2010, який підписаний орендодавцем та орендарем і погоджений балансоутримувачем.
12.04.2013 між орендодавцем та орендарем укладено угоду до Договору оренди, у п. 1 якої зазначено вважати продовженим Договір оренди строком на 2 роки 364 дні: з 11.04.2013 до 08.04.2016. Вказана угода погоджена Балансоутримувачем.
27.05.2016 між орендодавцем та орендарем укладено договір про внесення змін до Договору оренди, відповідно до п. 1, 2.1. якого продовжено Договір оренди терміном на 2 роки 364 дні: з 09.04.2016 до 07.04.2019; виключено зі складу об`єкта оренди нежитлові приміщення площею 19,7 кв. м. Вказаний договір погоджено Балансоутримувачем.
На підставі акта приймання-передачі від 27.05.2016 орендар передав, а Балансоутримувач прийняв нежитлові приміщення площею 19,7 кв. м в підвалі будівлі навчального корпусу, яке перебуває на балансі Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту.
02.05.2019 між орендодавцем та орендарем укладено договір про внесення змін до Договору оренди, у п. 1 якого зазначено вважати продовженим Договір оренди терміном на 2 роки 364 дні: з 08.04.2019 до 06.04.2022; п. 10.10 викладено у новій редакції: "У разі припинення або розірвання Договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу (або юридичній особі, яку вкаже орендодавець). Вказаний договір погоджено Балансоутримувачем.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2024 у справі № 927/285/24 за позовом заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до відповідача-1: Регіонального відділення ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Юкова В.І., відповідача-3: Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту, відмовлено повністю в задоволенні позову про:
- визнання недійсним Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 50-10 від 12.04.2010, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, та Фізичною особою-підприємцем Юковим В.І., погоджений Чернігівським професійним ліцеєм залізничного транспорту, з урахуванням змін, внесених Угодами від 12.04.2010 та 12.04.2013, а також Договорами від 27.05.2016, 27.10.2017 та 02.05.2019 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 12.04.2010 № 50-10;
- зобов`язання фізичної особи-підприємця Юкова В.І. повернути Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту за актом приймання-передачі про повернення державного нерухомого майна - нежитлові приміщення площею 194,3 кв.м в підвалі будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 56.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2024 у справі № 927/285/24 скасовано та прийняте нове рішення про задоволення позовних вимог, яким:
- визнано недійсним Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 50-10 від 12.04.2010, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області, правонаступником якого є регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, та фізичною особою-підприємцем Юковим Владиславом Івановичем, погоджений Чернігівським професійним ліцеєм залізничного транспорту, з урахуванням змін, внесених угодами від 12.04.2010 та 12.04.2013, а також договорами від 27.05.2016, 27.10.2017 та 02.05.2019 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 50-10 від 12.04.2010;
- фізичну особу-підприємця Юкова В.І. зобов?язано повернути Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту за актом приймання-передачі про повернення державного нерухомого майна нежитлові приміщення площею 194,3 кв.м в підвалі будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 56.
11.11.2024 Господарський суд Чернігівської області видав відповідні накази на примусове виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.12.2024 у справі № 927/285/24 виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24 відстрочено до 01.03.2025.
29.01.2025 фізичною особою-підприємцем Юковим В.І. повернуто Комунальному закладу "Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту" Чернігівської обласної ради (балансоутримувача реорганізовано шляхом перетворення з Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту) з строкового платного користування нерухоме майно, що належить до державної власності - нежитлові приміщення в підвалі будівлі навчального корпусу, загальною площею 194,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 56 за Актом повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.
З огляду на те, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24 з 22.10.2024 визнано недійсним Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 50-10 від 12.04.2010, і в силу приписів п. 10.10. Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 50-10 від 12.04.2010 у редакції від 02.05.2019 у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу, у зв?язку з чим орендар зобов?язаний був повернути орендоване майно до 25.10.2024 включно. Позивачем відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, відповідачу нараховано неустойку за період користування майном після припинення договору оренди за період з 26.10.2024 по 28.01.2025 в сумі 70 515,22 грн.
Позивач надіслав відповідачу претензію № 50-11.7-1143 від 26.03.2025 з вимогою сплати неустойки за період користування майном після припинення договору оренди за період з 26.10.2024 по 28.01.2025 у розмірі 35 009,14 грн.
У відповідь на претензію відповідач зазначив про відсутність у ФОП Юкова В.І. підстав в задоволенні заявлених Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях управління в реалізації повноважень в Чернігівській області вимог про сплату неустойки в розмірі 35 009,14 грн, оскільки ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.12.2024 у справі № 927/285/24 відстрочено виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24 до 01.03.2025. 29.01.2025 орендоване майно повернуто за Актом повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.
З урахуванням існуючої переплати з орендної плати в розмірі 5 506,08 грн та часткової оплати орендарем 07.02.2025 частини неустойки у розмірі 30 000,00 грн, позивачем заявлено до стягнення 35 009,14 грн неустойки за несвоєчасне повернення державного майна.
У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнавав та зазначав про те, що рішенням Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/285/24 за позовом заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до відповідачів - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, Фізичної особи-підприємця Юкова В.І. та Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту, про визнання недійсним Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 50-10 від 12.04.2010, з урахуванням внесених змін та про зобов?язання ФОП Юкова В.І. повернути Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту за актом приймання-передачі про повернення державного нерухомого майна - нежитлові приміщення площею 194,3 кв.м. в підвалі будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 56 у задоволенні позову відмовлено повністю; постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24 рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено в повному обсязі; ухвалою суду від 03.12.2024 відстрочено виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24 до 01.03.2025. 29.01.2025 Фізичною особою-підприємцем Юковим В.І. повернуто Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту державне орендоване майно - нежитлові приміщення площею 194,3 кв.м. в підвалі будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою м. Чернігів, вул. Реміснича, 56, що підтверджується Актом повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.01.2025. За доводами відповідача, його обов`язок щодо повернення орендованого майна за Договором визначений до 01.03.2025, а тому в позивача відсутні підстави для нарахування пені у відповідності з приписами ч. 2. ст. 785 ЦК України.
Від позивача через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказував про те, що винесення судом ухвали від 03.12.2024 про відстрочку виконання рішення суду щодо зобов?язання повернення державного майна лише відстрочило процедуру примусового виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Наявність ухвали про відстрочку виконання постанови апеляційної інстанції надало відповідачу право користуватися об?єктом оренди без застосування до 01.03.2025 відповідних штрафних санкцій, які могли бути застосовані державним виконавцем в межах відповідного виконавчого провадження відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" і ніяким чином не стосується нарахування неустойки за фактичне користування майном відповідно, на думку позивача, до норм цивільного законодавства та умов договору оренди.
Відповідачем через систему "Електронний суд" подано заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач наголошував на тому, що ухвала про відстрочку виконання рішення суду прийнята судом у відповідності до приписів ст. 331 ГПК України, а не Закону України "Про виконавче провадження". При винесенні ухвали про відстрочку виконання рішення суду суд зазначив, що "одночасне і повне виконання судового рішення у цій справі в частині негайного звільнення спірних приміщень, може призвести до погіршення фінансового становища ФОП Юкова В.І. та зупинки його фінансово-господарської діяльності". Оскільки відстрочка виконання рішення встановлена до 01.03.2025, договірні відносини тривали, договір оренди не припинився до того часу, обов?язок щодо повернення майна був відсутній. Таким чином відсутні й підстави для нарахування пені відповідно до приписів ст. 785 Цивільного кодексу України.
Подібні за змістом твердження щодо обставин справи наведені апелянтом та відповідачем у апеляційній скарзі та відзиві на неї відповідно. 
Крім того, 07.08.2025 від позивача через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі, що фактично є тотожними з мотивуваннями, викладеними у відповіді на відзив (а.с. 126 - 129 т.1).
08.08.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява з процесуальних питань, у якій відповідач просив залишити без розгляду письмові додаткові пояснення позивача.
Подані позивачем 07.08.2025 письмові додаткові пояснення залишено судом першої інстанції без розгляду.
Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься також у ст. 193 ГК України(норми якого були чинними на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність на підставі Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» № 4196-IX від 09.01.2025, який 28.08.2025 введено в дію)).
За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами Договір є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Обов`язки наймача у разі припинення договору найму регулює ст. 785 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Водночас, невиконання наймачем передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Здійснюючи аналіз ст. 785 ЦК України, Верховний Суд неодноразово висновував таке:
- неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним. Неустойка за ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19);
- законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом поверненням об`єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 910/2597/14). У разі невиконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством визначена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди. Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої ч. 2 ст. 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого майна за актом приймання-передачі. Частиною 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Отже, неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 924/599/19, п. 9.20 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19);
- відповідно до ст. 614 ЦК України для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 цього Кодексу, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, тобто судам потрібно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав (див. постанови Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 911/255/23, від 30.08.2019 у справі № 910/13695/18).
Умисел як форма вини включає елемент усвідомлення та наміру. Діяння особи вважаються такими, що вчинені з умислом, якщо вона усвідомлювала протиправність своєї поведінки та бажала або свідомо допускала настання шкоди (збитків). Вина у формі необережності має місце за відсутності у особи наміру завдати шкоди. При необережності особа не передбачала можливість настання шкідливих наслідків свого діяння, хоча могла та повинна була їх передбачити або легковажно (безпідставно) сподівалася на їх відвернення. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2025 у справі № 916/4559/24.
Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 у справі № 910/5033/22 сформовано єдиний підхід до застосування положень частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, статті 785 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку із положеннями статті 614 Цивільного кодексу України, якою передбачено звільнення від відповідальності у тому випадку, коли боржник доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.
Відповідні правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 27 січня 2026 року в cправі № 916/5698/24.
Колегія суддів зазначає й те, що, керуючись таким критерієм як "добросовісність", який належить до фундаментальних засад цивільного права (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), суд не може тлумачити або застосовувати його формально. Добросовісність має оцінюватися з урахуванням усіх обставин справи, відповідно до вимог ст. 86 ГПК України.
Як вже зазначалось, постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24, зокрема:
- визнано недійсним Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 50-10 від 12.04.2010, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області, правонаступником якого є регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, та фізичною особою-підприємцем Юковим В.І., погоджений Чернігівським професійним ліцеєм залізничного транспорту, з урахуванням змін, внесених угодами від 12.04.2010 та 12.04.2013, а також договорами від 27.05.2016, 27.10.2017 та 02.05.2019 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 50-10 від 12.04.2010;
- зобов?язано фізичну особу-підприємця Юкова В.І. повернути Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту за актом приймання-передачі про повернення державного нерухомого майна нежитлові приміщення площею 194,3 кв.м, що знаходиться в підвалі будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 56.
Таким чином, судова колегія звертає увагу, що вказаною постановою визначено ФОП Юкову В.І. конкретний обов`язок з повернення Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту за актом приймання-передачі про повернення державного нерухомого майна - нежитлові приміщення площею 194,3 кв.м в підвалі будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 56.
В межах вказаного судова колегія враховує, що в силу п. 10.11. Договору право вимоги орендодавця щодо сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за весь час прострочення пов`язується з невиконанням обов`язку орендаря повернути майно. 
Колегія суддів підкреслює, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.12.2024 у справі № 927/285/24 виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24 відстрочено до 01.03.2025.
У мотивувальній частині зазначеної ухвали, серед іншого, вказано, що ФОП Юков В.І. використовував спірні нежитлові приміщення для здійснення торгівлі непродовольчими товарами зі складу, а, відтак, звільнення цих приміщень від обладнання та товарів дійсно потребує значного часу, що також ускладнюється через негативні наслідки, пов`язані із збройною агресією рф проти України. Як зазначає сам Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту (у справі № 927/696/25 - третя особа; балансоутримувач нерухомого майна), він не планує використовувати ці приміщення до 01.04.2025. При вирішенні питання відстрочення виконання судового рішення суд також виходив з того, що одночасне і повне виконання судового рішення у цій справі в частині негайного звільнення спірних приміщень, може призвести до погіршення фінансового становища ФОП Юков В.І. та зупинки його фінансово-господарської діяльності.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про можливість відстрочення виконання рішення суду.
Разом з тим з метою дотримання балансу інтересів сторін та досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для ФОП Юков В.І. з інтересом держави, суд не повністю, а частково задовольнив заяву ФОП Юков В.І. та відстрочив виконання рішення до 01.03.2025.
Отже, виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24 в частині зобов`язання Юкова В.І. повернути Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту нежитлові приміщення відстрочено до 01.03.2025.
З матеріалів справи, що розглядається, вбачається, що 29.01.2025 фізичною особою-підприємцем Юковим В.І. спірне майно повернуто Комунальному закладу "Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту" Чернігівської обласної ради (балансоутримувача реорганізовано шляхом перетворення з Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту), тобто до спливу кінцевого строку, на який було відстрочено виконання рішення суду.
Зважаючи на вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів вмотивованими є висновки місцевого господарського суду про відсутність вини відповідача, яка може бути виражена як у формі умислу, так і необережності, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України щодо неповернення орендодавцю відповідного майна, оскільки, як уже акцентувалось вище, обов`язок ФОП Юкова В.І. з повернення Чернігівському професійному ліцею залізничного транспорту за актом приймання-передачі нежитлових приміщень площею 194,3 кв.м в підвалі будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 56, визначений постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 927/285/24, відстрочено до 01.03.2025 згідно ухвали Господарського суду Чернігівської області від 03.12.2024 у справі № 927/285/24, а дії відповідача з повернення 29.01.2025 спірного майна за Договором вказують на добросовісність останнього в частині виконання покладеного на нього відповідним судовим рішенням обов`язку, і такі обставини оцінюються у справі, що розглядається, з урахуванням усіх обставин справи, відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, у зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення з останнього неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України. Як наслідок, позивачем не доведено й самого факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів останнього, внаслідок чого заявлений позов є необґрунтованим.
Беручи до уваги викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Аналогічних правомірних висновків дійшов й суд 1-ої інстанції.
У свою чергу, зважаючи на зазначені у цій постанові висновки по суті спору, судовою колегією критично оцінюються доводи апелянта про вину відповідача з неповернення орендованого майна, наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки за період користування державним майном з моменту набрання рішення суду законної сили до моменту повернення майна за актом, а також про свідоме затягування відповідачем повернення державного майна. 
Отже, на переконання колегії суддів, аргументи апелянта не знайшли в межах заявлених вимог свого підтвердження, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції через необґрунтованість у розумінні ст.ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. Інші доводи скаржника, в т.ч. щодо залишення без розгляду судом попередньої інстанції додаткових пояснень Регіонального відділення від 07.08.2025, прийняті до уваги, однак вони не спростовують вищенаведені висновки про наявність підстав для відмови у задоволенні апеляційної скарги. Водночас, підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги - суд апеляційної інстанції в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України не вбачає. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За висновками колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийняте з: порушенням норм матеріального права, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права, зокрема через помилковий розгляд заяви відповідача про залишення без розгляду додаткових пояснень як заяву позивача, як наслідок необґрунтоване залишення без розгляду додаткових пояснень Регіонального відділення, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.10.2025 у справі № 927/696/25 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.
В свою чергу, апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. 
При цьому, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження відповідача знайшли своє підтвердження в частині спростування викладених скаржником в апеляційні скарзі доводів у цілому. 
Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (Регіональне відділення).
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, - 

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.10.2025 у справі № 927/696/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.10.2025 у справі № 927/696/25 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях. 
4. Справу повернути до суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак