ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 Справа № 917/51/26 

Суддя Господарського суду Полтавської області Дмитро Сірош розглянув матеріали справи за позовом
Полтавської міської ради в особі Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру, 36000, Україна, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Соборності, буд., 36, ЄДРПОУ 25165593 до
Товариства з обмеженою відповідальністю “БУДОПТ”, 36000, Україна, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Автобазівська, буд. 5, ЄДРПОУ 41464639
про стягнення безпідставно збережених коштів,
без виклику представників сторін.

Обставини справи: Полтавська міська рада в особі Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру (36000, Україна, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Соборності, буд. 36, ЄДРПОУ 25165593) звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “БУДОПТ” (36000, Україна, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Автобазівська, буд. 5, ЄДРПОУ 41464639) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 244 111,14 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що в період з 05.06.2024 до 31.12.2025 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановних документів, орендну плату не сплачував, оскільки договір оренди земельної ділянки не було укладено, що призвело до неотримання позивачем доходу від орендної плати за землю, який він отримав би у разі оформлення відповідачем, згідно з вимогами статей 125, 126 Земельного кодексу України, правовстановних документів на земельну ділянку.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов, у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не скористався.
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.01.2025 відкрито провадження у справі № 917/51/26 постановлено, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України сторони суду не надали.
Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно зі статтею 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Під час розгляду справи суд дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).
Суд розглянув матеріали справи та

УСТАНОВИВ:

На підставі договору купівлі - продажу від 05.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю “БУДОПТ” є власником 16/100 часток об`єкту будівництва нерухомості у м. Полтаві по вулиці Сосюри, будинок 29, в спільній частковій власності, розташованих на земельній ділянці площею 1,9508 гектарів з кадастровим номером 5310137000:19:005:0038, категорія земель – землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення та складається з: частини будівлі цех розкрою та порізки скла (4-1) площею 569,0 кв. м, частини будівлі котельня (5-1) площею 99,3 кв. м, фундамент літ. “Б” площею 25,8 кв. м, фундамент літ. “В”, площею 69,0 кв. м, фундамент літ. “Г”, площею 106,9 кв. м.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2025 № 457435643 власником земельної ділянки площею 1,9508 гектарів з кадастровим номером 5310137000:19:006:0007 є територіальна громада в особі Полтавської міської ради.
ТОВ “БУДОПТ” набувши право власності на об`єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у власності територіальної громади, не оформило та не зареєструвало право землекористування, не сплачувало за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло у себе грошові кошти в розмірі орендної плати.
Відповідно до довідки від 08.01.2025 № 01-04-02.1-15/12 нормативно-грошова оцінка земельної ділянки площею 1,9508 гектарів з кадастровим номером 5310137000:19:005:0038 за адресою: м. Полтава, вул. Сосюри, 29, станом на 01.02.2025 складала 32 282 813,80 грн, а отже вартість 1 кв. м становить 1 654,85 грн (32 282 813,80 / 19508 кв. м).
Як зазначає позивач, з моменту набуття права власності на нерухоме майно незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості за адресою: м. Полтава, вулиця Сосюри, будинок 29, а саме з 05.06.2024, відповідач не звертався до власника земельної ділянки для оформлення права на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомості та кошти за користування земельною ділянкою не сплачувало.
Територіальна громада в особі Полтавської міської ради внаслідок користування ТОВ “БУДОПТ” земельною ділянкою без оформлення права користування (договору оренди) недоотримала кошти в сумі:
32 282 813,80 грн * 3 % = 968 484,41 грн за один рік користування земельною ділянкою.
За період з 05.06.2024 до 31.12.2025 = 968 484,41 грн * 575 днів/360 = 1 525 694,62 грн (за весь об`єкт нерухомості).
З урахуванням часток ТОВ “БУДОПТ” у незавершеному будівництві, об`єкті житлової нерухомості, загальною площею 3 630,80 кв. м 16/100, сума недоотриманих коштів складає: 1 525 694,62 грн Ч 16 % = 244 111,14 грн.
11.02.2025 позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити борг за фактичне користування земельною ділянкою.
Проте, як зазначає позивач, вимога позивача Товариством “БУДОПТ” залишена без відповіді та задоволення.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.
Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Згідно зі статтями 122, 123 та 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.
Як убачається з положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.
Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт в частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також права постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Отже за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці з 05.06.2024.
Водночас матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Полтавською міською радою в особі Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру та державної реєстрації такого права.
Отже відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.
Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).
Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, за період з 05.06.2024 до 31.12.2025 розмір орендної плати мав становити 244 111,14 грн.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та встановив, що він здійснений правильно.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина 1 статті 21 Закону України “Про оренду землі”).
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.
Отже відповідно до визначення поняття земельного податку він є платежем, що сплачується власниками земельних ділянок та земельних часток, паїв, а також постійними землекористувачами, а відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача - орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).
З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю “БУДОПТ”, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 922/1352/20, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) та № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).
Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 244 111,14 грн за користування земельною ділянкою підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 123, 129, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “БУДОПТ” (36000, Україна, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Автобазівська, буд. 5, ЄДРПОУ 41464639) на користь Полтавської міської ради в особі Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру (36000, Україна, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Соборності, буд., 36, ЄДРПОУ 25165593) 244 111,14 грн безпідставно збережених коштів та 3 661,67 грн судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення підписано 18.03.2026.

Суддя Дмитро СІРОШ