ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4715/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши справу
за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д)
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Щербини Аліни Анатоліївни (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання згідно ЄІССС: АДРЕСА_2 )
про стягнення 273068,85 грн. 

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача фізичної особи-підприємця Щербини Аліни Анатоліївни про стягнення 273068,85 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №2498408346-КД-1 від 30.11.2021.
Ухвалою суду від 27.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи; вирішено інші процесуальні питання.
24.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
29.12.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.
Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012 року).
Європейський суд, щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
З огляду на зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану, постійні тривалі повітряні тривоги, відсутність електроенергії та інші чинники; з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа розглянута поза межами строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, але, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи.
Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, 30.11.2021 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - банк) та фізичною особою-підприємцем Щербиною Аліною Анатоліївною (далі - позичальник) було укладено кредитний договір №2498408346-КД-1.
Розділом "А" договору передбачено такі істотні умови кредитування:
- вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (п.А.1);
- ліміт цього договору: 301080, у тому числі на наступні цілі: у розмірі 300000 грн., на поповнення обігових коштів; у розмірі 1080 грн., на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору (п.А.2);
- термін повернення кредиту 01.11.2024 (п.А.3);
- за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14,31 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.А.6);
- у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору, банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти у розмірі 17,31 % річних. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору, та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до цього договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі, зазначеному в п.А.6 цього договору, при цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в п.А.6 цього договору, та дати початку її нарахування (п.А.6.1);
- сторони узгодили, що по закінченню кожних 12 місяців з дня укладання цього договору розмір процентів за користування кредитом, що зазначений в п.п. А.6, А.6.1, А.7 цього договору, може бути переглянуто за ініціативою однієї із сторін, про що сторони укладають договори про внесення змін до цього договору. У випадку відмови позичальника від розміру процентної ставки, переглянутої за ініціативи банку, сторони узгодили, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі облікової ставки НБУ на дату перегляду, помноженої на 3, про що банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням дати початку їх нарахування без внесення змін до цього договору (п.А.6.2);
- у випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту позичальник сплачує банку проценти за користуванням кредитом у розмірі 28,62 (двадцять вісім цілих шістдесят дві сотих) % річних від суми простроченої заборгованості за кредитом (п.А.7);
- проценти, встановлені п.п. А.6, А.6.1 договору, нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п.7.3 цього договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п.2.3.2 цього договору). Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору (п.А.8);
- сторони взаємно домовились, що будь-яка істотна умова кредитування, передбачена розділом "А" цього договору, може змінюватися протягом дії договору при настанні будь-якої з нижченаведених обставин: неналежному виконанні позичальником взятих на себе зобов`язань за цим договором; збільшенні або зменшенні оборотів грошових коштів за поточними рахунками позичальника, відкритими у банку або в іншому банку; надходженні до банку заяви або клопотання позичальника про зміну умов договору; зміни кредитоспроможності чи платоспроможності позичальника (в бік погіршення або покращення); зміни кредитних процедур та інших внутрішніх документів банку, які регламентують порядок та умови надання кредитів; порушенні позичальником будь-якої умови цього договору. Сторони визначали, що зміни щодо істотних умов кредитування можуть вчинятися в тій же формі, що й укладено цей договір (п.А.10);
- будь-які повідомлення, запити та кореспонденція за цим договором або у зв`язку з ним повинні бути в письмовій формі або можуть передаватися по електронній пошті, за умови, що оригінали юридично важливої кореспонденції і документації повинні передаватися визнаною в Україні кур`єрською службою або вручатися особисто. Будь-яке таке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, яка може час від часу повідомлятися в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений (відповідно до вимог даного пункту, і всі поштові витрати були повністю оплачені), або що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони. Адреса, згадана для обміну повідомленнями, така: адреса банку: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, Україна, електронна пошта: help@pb.ua; адреса позичальника:, 75000, Херсонська обл., Білозерський р-н, смт. Білозерка, вул. Шевченка, буд. 151, електронна пошта: NASHAAPTEKA4@UKR.NET (п.А.11).
Відповідно до п.1.1. договору, банк, за наявності вільних грошових коштів, зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п.А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п.А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п.2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. КУБ під заставу (далі - кредит) надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів.
Згідно з п.п. 1.2., 1.3. договору, термін повернення кредиту зазначений у п.А.3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А.10, 2.3.2, 2.4.1 цього договору. Усі істотні умови кредитування наведені у Розділі "А" цього договору - "Істотні умови кредитування".
За п.2.1.2. договору, банк зобов`язується надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів позичальника на цілі, відмінні від сплати страхових платежів, у межах суми, обумовленої п.1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.1, 2.2.12 цього договору. Зобов`язання з видачі цільового кредитного ліміту або його частини згідно з умовами цього договору виникають у банка після підписання сторонами цього договору з урахуванням 5-денного строку, зазначеного у п.1.1. договору. Зобов`язання з видачі кредиту або його частини на сплату страхових платежів виникають у банку у випадку непред`явлення позичальником документів, що підтверджують сплату страхових платежів за рахунок інших джерел.
Відповідно до п.п.2.2.1-2.2.3 договору, позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п.1.1 цього договору; сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору; повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.16, 2.3.2 цього договору.
За п. 2.2.16. договору, після виконання банком доручення позичальника зі сплати страхових платежів згідно з п.2.1.5 цього договору, перерахована у межах виконання цього доручення сума кредиту повинна бути погашена позичальником у першу дату сплати кредиту, зазначену в графіку, який є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачене п.7.3 цього договору, наступну за датою перерахування коштів, якщо інше не передбачене відповідним договором про внесення змін до цього договору.
Згідно з п.2.3.1. договору, у випадку зміни вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, зміни облікової ставки НБУ банк має право за згодою позичальника змінити розмір процентної ставки за користування кредитом, змінити періодичність порядку сплати платежів по кредиту, повідомивши клієнта за 30 днів до дати внесення змін та отримати відповідь від клієнта про його згоду. Про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом сторони укладають договори про внесення змін до цього договору.
Відповідно п.2.3.2. договору, при настанні будь-якої з наступних подій: неотриманні від позичальника згоди на зміну процентної ставки за користування кредитом, зміну періодичності порядку сплати платежів по кредиту; порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору; порушенні заставодавцями/іпотекодавцями зобов`язань за договорами застави/іпотеки, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, отриманні повідомлення від заставодавців про дострокове затребування вкладу (повністю або частково) за договором, майнові права за яким передані банку у заставу; неотриманні від заставодавців/іпотекодавців до укладення договору застави/іпотеки та під час його/їх дії повідомлення про усі відомі йому/їм права та вимоги інших осіб на предмет застави/іпотеки, у т.ч. не зареєстровані у встановленому порядку; у випадку передачі предмету застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя; порушенні заставодавцями/іпотекодавцями правил про заміну предмету застави; втрати предмету застави/іпотеки за обставинами, за які заставодержатель не відповідає, якщо заставодавець/іпотекодавець не замінив або не відновив предмет застави/іпотеки; порушенні господарським/цивільним судом справи про банкрутство позичальника або про визнання недійсними установчих документів позичальника, або про відміну державної реєстрації позичальника; ухваленні (прийнятті) власником або компетентним органом рішення про ліквідацію позичальника; притягнення до кримінальної відповідальності відносно позичальника; смерті позичальника; втрати можливості звернення стягнення на майно, надане у заставу/іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором (у т.ч. втрати, знищенні, пошкодженні або недоступності предмету застави/іпотеки для банку з будь-яких інших привидів), підтвердженій актами перевірок; встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться у п.2.2.10 цього договору; наявності судових рішень про стягнення грошових коштів з поточного рахунку позичальника, що набули законної чинності, наявності арешту на поточних рахунках, що належать позичальнику, наявності платіжних вимог про примусове списання та інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальнику кредит не буде повернений своєчасно, банк, на свій розсуд, має право, зокрема: а) змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення, при цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату, у цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором; б) розірвати цей договір у судовому порядку, при цьому в останній день дії цього договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором; в) достроково розірвати цей договір та вимагати повернення коштів/погашення заборгованості у разі, коли здійснення ідентифікації та/або верифікації позичальника є неможливим, якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені.
Відповідно до п.п. 4.1.-4.3. договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.п. А.6, А.6.1 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п.2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки. В разі порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку проценти у розмірі, встановленому у п.5.8 цього договору. Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1, 4.2 цього договору, здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п.А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.
Згідно з п.4.7. договору, розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Нарахування процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту в межах строку дії договору.
За умовами п.5.8. договору сторони дійшли згоди, що в разі неповернення позичальником кредиту в строк, зазначений в п.А.3, п.2.3.2 цього договору, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін, в розмірі подвійних процентів за користування кредитом, базовий розмір яких передбачений пунктом А.6 цього договору. При цьому проценти за користування кредитом банком не нараховуються та не підлягають сплаті позичальником.
Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 7.2. договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань. Цей договір підписано із використанням кваліфікованого електронного підпису в порядку, передбаченому законами України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
Згідно з п. 8.3. договору, у разі виникнення у сторони підозри, що відбулося або може відбутися порушення будь-яких положень змісту цього договору, відповідна сторона зобов`язується повідомити іншу сторону в письмовій формі. Після письмового повідомлення, відповідна сторона має право призупинити виконання зобов`язань за цим договором до отримання підтвердження, що порушення не відбулося або не відбудеться. Це підтвердження повинне бути надіслане протягом десяти робочих днів з дати письмового повідомлення.
Договір підписано між сторонами без будь-яких зауважень. В матеріалах справи на підтвердження обставини підписання сторонами кредитного договору №2498408346-КД-1 від 30.11.2021 наявний протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.
У додатку №1 до кредитного договору №2498408346-КД-1 від 30.11.2021 сторони погодили графік здійснення платежів отриманого кредиту.
30.11.2021 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та фізичною особою-підприємцем Щербиною Аліною Анатоліївною було укладено додаткову угоду №1, зокрема, про наступне:
- протягом строку кредиту, зазначеного в п.А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень порядку, програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва (далі - програма) та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки;
- за користування кредитом на умовах та в порядку, визначених цією додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана, та становить на дату укладання цієї додаткової угоди розмір 14,31% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD (3 місяці) + 7%; де Індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного банку України. Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі інтернет на офіційному сайті Національного банку України. Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-е число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UІRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка "Viber"; OTP-паролю; поштового листа, телеграми; повідомлення електронною поштою, повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером "Чат Sender", а також за допомогою інших мобільних додатків банка та інших засобів комунікації;
- у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в п.2.3, 2.7 цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення; в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п.2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати;
- позичальник за умови належного виконання положень Порядку та умов договору за користування кредитом сплачує банку компенсаційні проценти в розмірі 0 % річних на період строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або обмежувальних заходів, пов`язаних з її поширенням, та протягом 90 днів з дня його (їх) відміни, а після їх скасування - 3 % річних;
- позичальник щомісяця 1 числа місяця, що слідує за звітним місяцем, здійснює сплату процентів за користування кредитом у розмірі, з урахуванням вимог, що зазначені в п.п. 2.1-2.3 цієї додаткової угоди;
- погашення кредиту (тіла) позичальник здійснює рівними частинами в строки і розмірах, що зазначені в додатку 1 (Графік погашення кредиту), що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди;
- у разі відсутності більше ніж 6 місяців підряд на рахунку умовного зберігання Фонду необхідної суми коштів, що є фінансовою державною підтримкою, позичальник, за умови належного виконання порядку та умов цієї додаткової угоди, сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі базової процентної ставки, визначеної на дату сплати за формулою згідно п.2.1 цієї додаткової угоди. Водночас позичальник за весь період відсутності на рахунку умовного зберігання Фонду необхідної суми коштів, зобов`язується сплатити банку компенсацію процентів за кредитом, що розраховується як різниця між базовою процентною ставкою та компенсаційною процентною ставкою. Сплату компенсації процентів за кредитом позичальник здійснює в дату чергового платежу по погашенню заборгованості за кредитом;
- у випадку порушення позичальником строку повернення кредиту, зазначеного в п.А3 договору, позичальник зобов`язується сплатити банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п.2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних;
- ця додаткова угода є чинною з моменту її підписання сторонами та припиняє свою дію згідно обставин, визначених в п.4 цієї додаткової угоди.
Додатком №1 до додаткової угоди №1 кредитного договору №2498408346-КД-1 від 30.11.2021 передбачений графік платежів.
Додаткова угода підписана між сторонами без будь-яких зауважень. В матеріалах справи на підтвердження обставини підписання сторонами додаткової угоди №1 до кредитного договору №2498408346-КД-1 наявний протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.
На підставі укладеного кредитного договору позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти, що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача.
Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.
Так, у лютому 2023 року АТ КБ "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ФОП Щербини Аліни Анатоліївни про стягнення 320643,67 грн. заборгованості за кредитним договором №2498408346-КД-1 від 30.11.2021 станом на 06.02.2023, з яких: 282828,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 37815,67 грн. заборгованості за процентами.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/798/23, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2023, позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" було задоволено частково; стягнуто ФОП Щербини Аліни Анатоліївни 102828,02 грн. заборгованості за кредитом, 37815,67 грн. заборгованості за процентами та 2109,52 грн. судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.
У вказаному рішенні господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача простроченої заборгованості за кредитним договором, яка станом на 06.02.2023 становила 102828,02 грн., в решті заявлених вимог про стягнення кредитних коштів у розмірі 179999,98 грн. судом відмовлено, з огляду на їх недоведеність.
Разом з тим, як стверджує позивач, відповідач свої зобов`язання в частині погашення заборгованості за тілом кредиту та процентів знову не виконав, та станом на 05.11.2025 за ним рахується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 179999,98 грн., за процентами - у розмірі 93068,87 грн. 
У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору, однак не погоджується з розміром заборгованості, визначеним позивачем, оскільки, по-перше, відповідач погасив частину кредиту, а по-друге, відповідач не повинен сплачувати відсотки за користування кредитом згідно умов додаткової угоди.
ФОП Щербина А.В. стверджує, що нею з дня укладення кредитного договору погашено частину кредиту в загальній сумі 58826,79 грн., а отже, з урахуванням того, що згідно пункту 2.3 додаткової угоди відсоткова ставка за кредитом становила 0%, то зазначені кошти підлягали зарахуванню в повному обсязі в рахунок погашення основного боргу.
Також відповідач вважає, що частина позовних вимог позивача в межах цієї прави (102828,02 грн.) вже була стягнута за рішенням Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/798/23. 
За обрахунком відповідача заборгованість за тілом кредиту становить 138345,19 грн., а підстави для стягнення з відповідача процентів у сумі 93068,87 грн. у позивача відсутні.
Відповідач зазначає про неправомірність застосування підвищеної процентної ставки у спірних правовідносинах, оскільки така процентна ставка передбачена у разі прострочення виконання зобов`язання, що за своєю правовою природою не є платою за користування кредитом, а становить міру цивільно-правової відповідальності (санкцію) за порушення строків виконання грошового зобов`язання. Разом з цим, порушення строків виконання зобов`язань відбулося не з вини відповідача, а виключно внаслідок дії обставин непереборної сили, а саме: початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, тимчасової окупації території місцезнаходження відповідача, а також подальших активних бойових дій на цій території, що об`єктивно унеможливило здійснення господарської діяльності та виконання фінансових зобов`язань відповідачем. За таких обставин відповідач вважає, що застосування підвищеної процентної ставки, як санкції за прострочення виконання зобов`язання, є неправомірним та таким, що суперечить положенням статті 617 Цивільного кодексу України, оскільки відповідальність за порушення зобов`язання у період дії форс-мажорних обставин не настає.
Також відповідач повідомляє про те, що долучений позивачем розрахунок не відповідає даним особистого кабінету відповідача у системі "Privat24 для бізнесу". Зокрема, суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками, відображені у банківській системі, відрізняються від сум, заявлених позивачем у позові.
На спростування викладених у відзиві доводів позивач наголошує, що відповідач з дотриманням встановленого графіку сплатив лише 2 платежі - 31.12.2021 та 31.01.2022, а починаючи з 01.03.2022 відповідач перестав виконувати свої зобов`язання, а тому у нього виникли обов`язки зі сплати базової процентної ставки. 
Щодо обов`язку зі сплати відсотків за користування кредитом та визначення його розміру позивач зазначає, що при укладенні договору сторони визначили базову процентну ставку процентів в розмірі 14,31 % річних та формулу їх визначення: Індекс UIRD (3 місяці) + 7 %. Такий розмір нарахованих позивачем процентів не залежить від будь-якої ініціативи позивача, а погоджений сторонами у договорі шляхом зазначення порядку розрахунку в залежності від коливання Індексу UIRD - українського індексу ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці, відомості про який є загальнодоступними в мережі Інтернет на офіційному сайті Міністерства фінансів України, що дає можливість також відповідачу знати поточну процентну ставку за договором. Вищевказана інформація є публічною, а порядок визначення процентної ставки погоджений сторонами у договорі, при цьому зміна Індексу UIRD, що має бути врахована в розрахунку процентної ставки, не залежить від дій сторін кредитного договору.
Позивач не погоджується з наведеним у відзиві розрахунком відповідача та наголошує про таке.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/798/23 стягнуто з ФОП Щербини А.В. 102828,02 грн. заборгованості за тілом кредиту та 37815,67 грн. заборгованості за процентами, станом на 06.02.2023. Вказані суми були частково погашені відповідачем у таких розмірах: 25593,42 грн. заборгованості за кредитом, 33233,37 грн. заборгованості за процентами.
Заборгованість за тілом кредиту, станом на 05.11.2025, становить 257234,58 грн., з яких: 77234,60 грн. заборгованості за кредитом, яка була раніше стягнута судом з урахуванням погашеної суми (102828,02грн.-25593,42грн.); 179999,98 грн. заборгованості за кредитом, яка не була стягнута раніше судом, оскільки не була простроченою станом на 06.02.2023.
Заборгованість за процентами за користування кредитом, станом на 05.11.2025, становить 97651,17 грн., з яких: 4582,30 грн заборгованості за процентами, яка була раніше стягнута судом з урахуванням погашеної суми (37815,67грн.-33233,37грн.); 93068,87 грн. заборгованості за процентами, які були нараховані в період з 06.02.2023 по 01.11.2024 (строк користування кредитом).
Отже, позивач зазначає, що належними до стягнення з відповідача є 179999,98 грн. заборгованості за тілом кредиту, 93068,87 грн. заборгованості за процентами.
Позивач наголошує, що у системі "Privat24 для бізнесу" наявна вірна інформація щодо розміру заборгованості відповідача. 
Щодо форс-мажорних обставин позивач наголошує, що АТ КБ "ПриватБанк" жодних санкцій за невиконання зобов`язань відповідачу не нарахував, а твердження відповідача про те, що нараховані позивачем відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання мають штрафний характер та є мірою цивільно-правової відповідальності є хибними. При цьому, згідно з пунктом 5.8. кредитного договору, сторони дійшли згоди, що в разі неповернення позичальником кредиту в строк, зазначений в п. А.3., п. 2.3.2. цього договору, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін, в розмірі подвійних процентів за користування кредитом, базовий розмір яких передбачений пунктом А.6. цього договору. Проте, позивач такі відсотки не нарахував. Предметом позову є виключно тіло кредиту та відсотки, які нараховані за базовою процентною ставкою.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банком є юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно зі ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст.207 Цивільного кодексу України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У ст.1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" зазначено, що у цьому законі терміни вживаються в такому значенні: електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; засвідчення чинності відкритого ключа - процедура формування сертифіката відкритого ключа; засіб електронного підпису чи печатки - апаратно-програмний або апаратний пристрій чи програмне забезпечення, які використовуються для створення та/або перевірки електронного підпису чи печатки; кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.
Згідно з ч.6 статті 18 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
30.11.2021 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та фізичною особою-підприємцем Щербиною Аліною Анатоліївною було укладено кредитний договір №2498408346-КД-1, згідно з яким позивач надав строковий кредит, а відповідач зобов`язався здійснити повне погашення заборгованості у межах строку кредиту відповідно до умов договору.
Підписання зазначеного договору сторонами шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.
Отже, відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, укладений між сторонами кредитний договір, як правочин, є правомірним; зазначений договір в силу вимог ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до вимог закону та умов договору.
Таким же чином було підписано і додаткову угоду №1, а отже з огляду на вище викладене, вона також є обов`язковою для виконання сторонами, а зобов`язання за нею мають виконуватися належним чином.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов кредитного договору перераховано кредитні кошти.
Разом з тим, відповідач, всупереч умов договору та приписів чинного законодавства, не повернув позивачу кредитні кошти у встановлений договором строк, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за тілом кредиту у сумі 179999,98 грн. та заборгованість за процентами у сумі 93068,87 грн. 
Щодо заперечень відповідача про здійснення позивачем невірного розрахунку заборгованості.
Судом перевірено розрахунки сторін та встановлено такі обставини. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/798/23 стягнуто з ФОП Щербини А.В. - 102828,02 грн. заборгованості за кредитом та 37815,67 грн. заборгованості за процентами, станом на 06.02.2023.
Після ухвалення судом рішення у справі №916/798/23 відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості у загальному розмірі 58826,79 грн.
Позивач 58826,79 грн. зарахував таким чином: 25593,42 грн. заборгованості за тілом кредиту, 33233,37 грн. заборгованості за процентами.
За розрахунком позивача, заборгованість за тілом кредиту, станом на 05.11.2025, становить 257234,58 грн., з яких: 77234,60 грн. заборгованості за кредитом, яка була раніше стягнута судом з урахуванням погашеної суми (102828,02грн.-25593,42грн.); 179999,98 грн. заборгованості за кредитом, яка не була стягнута раніше судом, оскільки не була простроченою станом на 06.02.2023. Заборгованість за процентами за користування кредитом, станом на 05.11.2025, становить 97651,17 грн., з яких: 4582,30 грн. заборгованості за процентами, яка була раніше стягнута судом з урахуванням погашеної суми (37815,67грн.-33233,37грн.); 93068,87 грн. заборгованості за процентами, які були нараховані в період з 06.02.2023 по 01.11.2024. 
До стягнення з відповідача в межах цієї справи позивачем заявлено 179999,98 грн. заборгованості за тілом кредиту, 93068,87 грн. заборгованості за процентами.
Відповідач, своєю чергою, зарахував 58826,79 грн. в рахунок погашення основного боргу (тіла кредиту). Зазначив, що частина позовних вимог позивача в межах цієї справи (102828,02 грн.) вже була стягнута за рішенням Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/798/23. 
За розрахунком відповідача заборгованість за тілом кредиту становить 138345,19 грн., заборгованість за процентами відсутня з огляду на п. 2.3. додаткової угоди. 
Судом перевірено означені розрахунки сторін та встановлено вірність та обґрунтованість розрахунку лише позивача. 
При цьому, доводи відповідача про здійснення позивачем неналежного розрахунку судом не приймаються, оскільки з розрахунку позивача вбачається, що ним було заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за період, за який не було стягнуто заборгованість в межах справи №916/798/23; відповідач не прийняв до уваги положення додаткової угоди щодо умов та порядку сплати процентів (у разі неналежного виконання зобов`язань за договором); відповідач, розподіляючи сплачені ним суми, не врахував черговість сплати платежів згідно п. 4.6. договору. 
Окрім стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 179999,98 грн., позивач заявив до стягнення 93068,87 грн. процентів.
За змістом ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
30.11.2021 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та фізичною особою-підприємцем Щербиною Аліною Анатоліївною укладено додаткову угоду №1, за умовами якої, протягом строку кредиту, зазначеного в п.А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень порядку, програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки.
Згідно з пунктом 2.3. додаткової угоди, позичальник за умови належного виконання положень порядку та умов договору, за користування кредитом сплачує банку компенсаційні проценти в розмірі 0% річних на період строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або обмежувальних заходів, пов`язаних з її поширенням, та протягом 90 днів з дня його (їх) відміни, а після їх скасування - 3 % річних.
Статтею 4 Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 28 (далі- порядок), передбачено, що фінансова державна підтримка (далі - державна підтримка) надається з метою: 1) розвитку підприємництва, зокрема, сприяння розвитку суб`єктів підприємництва, збільшення обсягів виробництва, експорту, імпортозаміщення, високотехнологічного виробництва, енергоефективності, впровадження інновацій, а також сприяння створенню нових робочих місць та підприємств, поверненню трудових мігрантів до України; 2) запобігання виникненню та поширенню, локалізації та ліквідації спалахів епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також для запобігання та подолання їх наслідків, у тому числі від встановленого Кабінетом Міністрів України карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2; 3) рефінансування існуючої заборгованості в банках України за кредитами суб`єктів підприємництва.
Згідно з ст. 7 Порядку, державна підтримка надається в межах отриманих Фондом коштів, передбачених у державному бюджеті, у вигляді: 1) часткової компенсації Фондом процентних ставок за кредитами, що надаються суб`єктам підприємництва для реалізації мети, визначеної пунктом 4 цього Порядку (далі - компенсація процентів).
Відповідно до статті 13 Порядку, компенсація процентів надається Фондом суб`єкту підприємництва з метою зниження його фактичних витрат на сплату базової процентної ставки: до рівня 5 або 7, або 9 відсотків річних (далі - компенсаційна процентна ставка) - для реалізації мети надання державної підтримки, визначеної підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку; до рівня 0 відсотків річних - для реалізації мети надання державної підтримки, визначеної підпунктом 2 пункту 4 цього Порядку, - на період строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або обмежувальних заходів, пов`язаних з її поширенням, та протягом 90 днів з дня його (їх) відміни, а після їх скасування - до рівня 3 відсотка річних.
За умовами п.15 Порядку, Фонд перераховує кошти на рахунок умовного зберігання (ескроу), відкритий у відповідному уповноваженому банку, в сумі, погодженій Фондом, яка згідно з плановим (прогнозним) розрахунком уповноваженого банку необхідна для сплати компенсації процентів на користь відповідних суб`єктів підприємництва протягом піврічного періоду кредитування (далі - сума авансування). Перша сума авансування розраховується як прогнозна сума коштів, необхідних для сплати компенсації процентів за кредитами, які уповноважений банк планує надати суб`єкту підприємництва протягом піврічного періоду. За умови вчасного та в повному обсязі виконання суб`єктом підприємництва зобов`язань за кредитним договором (крім прострочення в межах строку, зазначеного в пункті 21 цього Порядку), уповноважений банк щомісяця перераховує кошти компенсації процентів з рахунка умовного зберігання (ескроу) Фонду для подальшого зарахування таких коштів в рахунок часткового погашення нарахованих процентів за кредитом суб`єкта підприємництва відповідно до умов договору про співробітництво, укладеного між Фондом та уповноваженим банком, кредитного договору, укладеного уповноваженим банком із суб`єктом підприємництва, та договору рахунку умовного зберігання (ескроу), укладеного між Фондом і уповноваженим банком.
Відповідно до додатку №1 додаткової угоди, сторони погодили графік здійснення платежів отриманого кредиту у розмірі 300000,00 грн., який передбачає погашення кредиту рівними частинами у розмірі 8571,43 грн. щомісяця, починаючи з 01.01.2022 до 01.10.2024 та у розмірі 8571,38 грн. до 01.11.2024.
Відповідач на виконання своїх зобов`язань з дотриманням встановленого графіку сплатив лише 2 платежі - 31.12.2021 та 31.01.2022. Сплата базової процентної ставки за цей період за рахунок фонду підтверджується матеріалами справи.
Разом з цим, з 01.03.2022 відповідач перестав виконувати свої зобов`язання за договором, а тому у нього виникли обов`язки із самостійної сплати базової процентної ставки на підставі наступного.
Так, статтею 21 Порядку передбачено, що надання Фондом державної підтримки суб`єкту підприємництва шляхом часткової компенсації процентів призупиняється у разі порушення суб`єктом підприємництва більше ніж на 15 календарних днів зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту (частини кредиту) та/або щодо своєчасної сплати суб`єктом підприємництва частини нарахованих процентів за кредитом у розмірі компенсаційної процентної ставки. Сплата компенсації процентів відновлюється у разі погашення суб`єктом підприємництва заборгованості за кредитним договором або здійснення уповноваженим банком та суб`єктом підприємництва реструктуризації простроченої ним заборгованості за кредитним договором. За період призупинення надання державної підтримки суб`єкту підприємництва шляхом сплати компенсації процентів відповідна компенсація процентів не сплачується та державна підтримка за цей період не надається.
Відповідно до п.2.2. додаткової угоди, у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в п.2.3, 2.7 цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п.2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.
Згідно з А.6 договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14,31 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
За умовами п. 2.1. додатковї угоди, за користування кредитом на умовах та в порядку, визначених цією додаткової угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана, та становить на дату укладання цієї додаткової угоди розмір 14,31% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD (3 місяці) + 7%; де Індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного банку України. Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі інтернет на офіційному сайті Національного банку України. Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розміру базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UІRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка "Viber"; OTP-паролю; поштового листа, телеграми; повідомлення електронною поштою, повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером "Чат Sender", а також за допомогою інших мобільних додатків банка та інших засобів комунікації.
Відтак, доводи відповідача про неправомірність нарахування та стягнення з відповідача процентів судом не приймаються.
Щодо наявності форс-мажорних обставин, а саме неможливість виконання зобов`язань за кредитним договором внаслідок припинення здійснення підприємницької діяльності у зв`язку з повномасштабною військовою агресією рф проти України, суд зазначає наступне.
За умовами ст.218 ГК України (який діяв станом на час виникнення спірних правовідносини), учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (частина 2 статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні").
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. 
Судова практика Верховного Суду сформувала чіткі позиції щодо форс-мажорних обставин та їх впливу на виконання договірних зобов`язань. Верховний Суд розглядав окремі питання, що стосуються форс-мажорних обставин, зокрема, щодо того, хто має доводити наявність непереборної сили, що саме потрібно доводити, відсутності у форс-мажорних обставин автоматичної доказової сили, а також необхідності повідомлення іншої сторони про форс-мажор. У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності доведення не лише факту існування форс-мажорних обставин, а й їх прямого впливу на конкретний випадок виконання зобов`язання, враховуючи індивідуальний характер таких обставин. Також, одним із основних висновків Верховного Суду є те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, тобто їх наявність не є автоматично визнаною підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань.
Суд зазначає, що форс-мажорні обставини можуть звільнити відповідача тільки від відповідальності за невиконання зобов`язань за спірним договором, тобто від нарахування штрафів/пені, проте не звільняють від необхідності виконання основних зобов`язань, що обумовлені договором.
В даному випадку позивачем не застосовано до відповідача відповідальності за порушення умов кредитного договору, а саме не стягуються будь-які штрафні санкції.
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.
Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
У зв`язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Щербини Аліни Анатоліївни (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання згідно ЄІССС: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) - 179999 (сто сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 98 коп. заборгованості за тілом кредиту, 93068 (дев`яносто три тисячі шістдесят вісім) грн. 87 коп. заборгованості за відсотками, 3276 (три тисячі двісті сімдесят шість) грн. 83 коп. судового збору.
3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.
Рішення складено і підписано 02 квітня 2026 р.