ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
01 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 644/3049/25
провадження № 22-ц/818/1248/26
Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого: Пилипчук Н.П. , 
суддів: Яцини В.Б., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря судового засідання: Муренченко С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, 3-і особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коляда Юлія Сергіївна, Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2025 року, постановлену суддею Бугера О.В., -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила встановити факт батьківства, зобов`язати орган реєстрації внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 . Посилається у позовній заяві, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, він є батьком їх сина ОСОБА_4 , але при реєстрації народження дитини зазначений не був. Встановлення факту батьківства є необхідним для оформлення спадкових прав та пенсії дитини, у зв`язку із втратою годувальника.
Позивачем заявлено клопотання про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої просила поставити запитання: Чи може бути ОСОБА_5 біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_1 ? Проведення експертизи просила доручити Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Враховуючи, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення експертизи просила зобов`язати Державну спеціалізовану установу «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» надати зразки крові ОСОБА_5 , що зберігаються в установі до експертної установи. Просила надати дозвіл експертам при проведенні експертизи повне або часткове знищення зразків крові по справі. На час проведення експертизи провадження зупинити. Оплату вартості експертизи гарантувала.
Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Сокиркіною М.С. подано до суду заяву про надання додаткових запитань при призначенні судової молекулярно-генетичної експертизи. Просила включити до переліку питань до експерта наступні запитання: Чи не містять надані зразки крові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторонніх домішок, які унеможливлюють проведення дослідження? Чи відповідають умови відбору та зберігання біологічних зразків крові ОСОБА_5 , вимогам для проведення експертизи? Чи відібраний для дослідження зразок крові належить живій особі, чи він був відібраний після смерті особи? Також заперечувала проти надання дозволу на повне чи часткове знищення зразків крові.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2025 року клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено. Заяву відповідача ОСОБА_2 про надання додаткових питань при призначенні судової молекулярно-генетичної експертизи, задоволено частково.
Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, 3-і особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коляда Юлія Сергіївна, Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської область Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання:
1. Чи є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ?
2. Чи не містять надані зразки крові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторонніх домішок, які унеможливлюють проведення дослідження?
3. Чи відібраний для дослідження зразок крові належить живій особі, чи він був відібраний після смерті особи?
Проведення експертизи доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, який знаходиться за адресою вулиця Ковтуна, будинок 34, місто Харків, 61191, код ЄДРОУ 25574728.
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.
Оплату за проведення експертизи з питання №1 покладено на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Оплату за проведення експертизи з питання №2, №3 покладено на відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи зобов`язано Державну спеціалізовану установу «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи», що розташовано за адресою, вулиця Дмитрівська, 14, місто Харків, 61052, направити до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, який знаходиться за адресою вулиця Ковтуна будинок 34, місто Харків, 61191, біологічні зразки від трупу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – лівий надколінок та кров на марлі, (тр.№10-12/42-С/25), зареєстровані за №14-12/28-С/25 від 14.01.2025 року, що перебувають на зберіганні в архіві відділення судово-медичної імунології.
Надано експертам дозвіл під час проведення експертизи на повне або часткове знищення біологічних зразків від трупу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , – лівий надколінок та кров на марлі, (тр.№10-12/42-С/25), зареєстровані за №14-12/28-С/25 від 14.01.2025 року.
На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, скасувати проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, визнати недопустимими доказами біологічні зразки особи, які зберігаються за номером № 14-12/28-с/25 в ДСУ ХБСМЕ та на які посилається сторона позивача, стверджуючи, що вони належать померлому ОСОБА_5 .
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що Сторона Позивача посилається на наявність нібито зразків померлого ОСОБА_5 , які знаходяться у ДСУ «Харківське обласне бюро судово - медичної експертизи». Вважає зазначений зразок біологічного матеріалу, відібраний нібито у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недопустимим доказом, та таким що неможливо використати для співставлення під час проведення експертизи з огляду на наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . В той день коли він помер та був доставлений до моргу, було визначено що смерть ОСОБА_5 була не насильницька, та мала всі ознаки істотної смерті, а тому через відсутність такої потреби його розтин не проводився. Вказує, що перебуваючи у морзі вона мала можливість візуально оглянути та опізнати тіло свого померлого чоловіка, і при його повному огляді вона не помітила слідів втручання в тіло та кінцівки померлого (таких як порізи, розрізи чи інше). За попередньою домовленістю, тіло ОСОБА_5 було кремовано, відповідно провести ексгумацію для отримання та зрівняння зразків його ДНКа не можливо. Про те що з тіла покійного було отримано зразок надколінника, стало відомо лише після того як само тіло вже неможливо було оглянути чи отримати додаткові матеріали, а саме після його кремації. Зазначає, що суд своєю ухвалою від 15.10.2025 року надав експертам дозвіл під час проведення експертизи на повне або часткове знищення біологічних зразків від трупу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - лівий надколінок та кров на марлі, (тр. № 10-12/42-С/25), зареєстровані за № 14- 12/28-С/25 від 14.01.2025 року. У випадку повного чи часткового знищення зразків буде повністю втрачено можливість провести повторний аналіз біологічних зразків. Звертає увагу на те, що 08.01.2025 р. молодша медична сестра відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_6 доставила до відділення пластмасовий контейнер для відібрання біологічних матеріалу контейнера приклеєна біла паперова етикетка з рукописним написом «№10-12/42-с/25 ОСОБА_7 ». З огляду на це, достовірно можна стверджувати, що доставлений зразок крові та фрагмент надколінка на експертне дослідження не відноситься до біологічного зразку, що належав померлому ОСОБА_5 , так як на контейнері зазначено, що він належить особі ОСОБА_7 ».
Представник позивача надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що відповідно до інформації ДСУ « Харківське обласне бюро судово – медичної експертизи» від 06.02.2025 р. - у вказаній установі зберігається лівий надколінок та кров на марлі від трупа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (тр№ 10- 12/42-С/25), зареєстрований за № 14-12/28-С від 14.01.2025 р. Згідно з вимогами п. 3.2 частини ІІІ «Правил зберігання та знищення речових доказів та зразків біологічного матеріалу у відділеннях судово- медичної імунології», що входять до «Правил проведення судово- медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово – медичної імунології бюро судово – медичної експертизи », затверджених наказом №6 Міністрества охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 252/788, біологічні зразки від трупів зберігаються в архіві відділення судово - медичної імунології протяом трьох років. Цей документ виданий державною установою у встановлений законом спосіб на офіційному бланку встановленого зразку, тому пістав, які ставили під сумнів даний документ в матералах справи не існує. Доказів, які б спростовували належність біологічного матеріалу ОСОБА_5 , а також що померлому не проводився розтин відповідачами не надано. Вважає, що всі доводи викладені відповідачем в апеляційній скарзі є безпідставними. Враховуючи, що предметом доказування у справі є наявність кровного споріднення між позивачем та неповнолітньою дитиною, для з`ясування обставин у справі необхідні спеціальні знання в області генетики, а тому по справі вірно призначено судову генетично-молекулярну експертизу.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК України).
У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006р .№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, зокрема, висновку експертизи, у тому числі судової молекулярно-генетичної.
Згідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Статтею 104 ЦПК України визначено що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Аналіз зазначених норм права свідчить, що суд має право для з`ясування обставин, що мають значення у справі і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки чи ремесла, призначити експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила встановити факт батьківства, зобов`язати орган реєстрації внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 
Предметом доказування у справах про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.
Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України).
У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №643/9245/18 зроблено висновок по застосуванню ст.130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».
Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
У справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест це науковий метод, наявний для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.
Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.
За такого правового регулювання питання про встановлення факту батьківства, яке порушено перед судом у цій справі, висновок суду першої інстанції про необхідність призначення судової молекулярно-генетичної експертизи є обґрунтованим, так як біологічне походження дитини від певного чоловіка не можливо визначити у інший спосіб.
Крім того, судова експертиза як один із засобів доказування, сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.
Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Між сторонами виник спір з приводу батьківства ОСОБА_5 щодо дитини, для вирішення якого слід встановити обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення відповідачів.
Ці обставини переконливо можуть бути встановлені лише із застосуванням спеціальних знань у сфері медицини, за допомогою проведення судової генетичної експертизи.
Колегія суддів вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дотримався наведених вимог процесуального закону.
Стосовно незгоди апелянта із висновком суду щодо надання дозволу на повне чи часткове знищення об`єктів дослідження, колегія суддів зазначає.
Об`єктами молекулярно-генетичної експертизи є біологічні зразки, відібрані у живих осіб (кров, слина, букальний епітелій) та трупів (кров, кісткові рештки, зубна тканина); сліди біологічного походження, вилучені під час проведення слідчих дій (кров, сперма, букальний епітелій, слина, піднігтьовий вміст, кісткові рештки, зуби, волосся з цибулиною, а також контактні сліди, які містять клітини з ядрами).
Для проведення судової молекулярно-генетичної експертам надаються біологічні зразки від трупу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: лівий надколінок та кров на марлі, (тр.№10-12/42-С/25), зареєстровані за №14-12/28-С/25 від 14.01.2025 року.
Відповідно до ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 108 ЦПК України експерт повинен забезпечити збереження об`єкта експертизи. Якщо експертне дослідження пов`язане з повним або частковим знищенням об`єкта експертизи або зміною його властивостей призначений судом експерт має одержати на його проведення відповідний дозвіл суду, який оформляється ухвалою.
Враховуючи, що об`єктами молекулярно-генетичної експертизи є біологічні зразки, а для відповіді на поставлені судом запитання судовий експерт застосовує цілу низку методів, в процесі яких досліджувані об`єкти можуть піддаватися частковій або повній зміні, чи знищенню, з метою надання об`єктивного та обґрунтованого висновку експерта, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність надання дозволу на повне або часткове знищення об`єктів експертизи (біологічних зразків).
Щодо доводів апелянта про те, що зразок крові та фрагмент надколінка, який наданий на експертне дослідження не відноситься до біологічного зразку, що належав померлому ОСОБА_5 , оскільки на контейнері, який був доставлений 08.01.2025 р. молодшою медичною сестрою відділу судово-медичної експертизи трупів зазначено, що він належить особі ОСОБА_7 », колегія суддів зазначає.
У дослідницькій частині висновку експерта № 14-12/28-С/25 від 07.01.2025 року зазначено описання саме зразка крові на марлі та лівого надколінка від трупа гр-на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (№10-12/42-с/25) та виявлення антигенів проводилося у зразку крові на марлі та лівого надколінка від трупа гр-на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а той факт, в якому контейнері та з яким написом були доставлені вказані зразки не має правового значення для висновку про призначення експертизи.
ОСОБА_2 вказаний висновок експерта № 14-12/28-С/25 від 07.01.2025 року не спростований. 
Крім того, доводи апелянта про те, що розтин ОСОБА_5 не проводився та вона не бачила слідів втручання в тіло та кінцівки померлого спростовуються відповіддю ДСУ "Хрківське обласне бюро судово-медичної експертизи" від 06.02.2025 року, в якій зазначено, що у підрозділі відділення судово-медичної іменології Державної спеціалізованої установи "Хрківське обласне бюро судово-медичної експертизи" зберігається лівий надколінок та кров на марлі від трупа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (тр.№ 10-12/42-С/25), зареєстрований за № 14-12/28-С/25 від 14.01.2025 року.
Натомість, відмова у проведенні судової генетичної експертизи, за наведеними у апеляційній скарзі доводами, призведе до надмірного формалізму, порушення прав позивача та затягування у встановленні істини у справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Головуючий:         Н.П. Пилипчук 

Судді:          О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина