Справа № 755/19622/25
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2026 р. місто Київ 

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025100040003042 від 21 вересня 2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станишівка, Білоцерківського р-ну, Київськї обл., українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утримані двоє дітей 2010 та 2015 року народження, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
відповідно до посадової інструкції поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 (3 обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 10 червня 2025 № 1917, на ОСОБА_5 покладено, серед іншого, такі функції: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожного руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень із застосуванням для цього передбачених законодавством прав і повноважень; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників у випадках та способах, передбачених законодавством.
Таким чином, ОСОБА_5 , як поліцейський поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, постійно здійснює функції представника влади та, згідно з частиною третьою статті 18, приміткою 1 до статті 364 КК України, є службовою особою.
Відповідно до посадової інструкції поліцейського взводу №1 роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 10 червня 2025 року № 1917, на ОСОБА_6 покладено, серед іншого, такі функції: ??забезпечує особисто та/або силами особового складу припинення виявлених правопорушень та оформлення відповідних матеріалів; особисто допомагає особовому складу виконувати завдання щодо резонансних випадків: тяжкі та особливо тяжкі злочини; масштабні ДТП; випадки з дипломатичними агентами іноземних держав, високопосадовцями, публічними особами; випадки пропозиції особовому складу неправомірної вигоди (хабаря); незаконне використання спеціальних сигналів; правопорушення, вчинені поліцейським та/або працівниками інших силових відомств; ДТП з працівниками патрульної поліції тощо; допомагає особовому складу в оформленні правопорушень у нетипових ситуаціях, у взаємодії, у разі необхідності, з відділом чергової служби та/або відділом адміністративної практики Управління.
Таким чином, ОСОБА_6 як поліцейський взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, постійно здійснює функції представника влади та, згідно з частиною третьою статті 18, приміткою 1 до статті 364 КК України, є службовою особою.
Відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейського можуть бути покладені додаткові повноваження, а саме: за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов?язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов?язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, працівники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 21 вересня 2025 року перебували у складі добового наряду на території Дніпровського району міста Києва, де здійснювали патрулювання з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контроль за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та правомірності експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Цього ж дня, близько 15 год. 00 хв. в м. Києві, під час несення служби у складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_4», перебуваючи по вулиці Андрія Малишка, у м. Києві працівники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виявили та зупинили за порушення пункту 18.1 Правил дорожного руху транспортний засіб марки Mazda, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У подальшому, під час спілкування поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебуваючи у однострої із наявними на ньому знаками розрізнення представились ОСОБА_3 та повідомили, що в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та відносно нього буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, у зв?язку із чим попросили пред?явити водійське посвідчення.
В ході перевірки за системою «Інформаційний портал Національної поліції» працівники патрульної поліції встановили, що за відомостями ІНФОРМАЦІЯ_2 останній являється порушником правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, що у свою чергу є адміністративним правопорушенням передбаченим статтею 210 КУпАП. Встановивши вище вказані обставини поліцейський ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_3 про вище вказанні обставини, та слідом запропонував добровільно проїхати у супроводі працівників поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення дій, спрямованих на те, щоб службова особа не доставила його до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Перебуваючи на місці зупинення працівниками поліції, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що він порушив правила військового обліку, реалізуючи свій злочинний умисел, бажаючи уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, приблизно о 14 год. 50 хв. того ж дня, висловив службовим особам - працівникам поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , пропозицію надати неправомірну вигоду в розмірі 20000 (двадцять) тисяч гривень за те, щоб вони не доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У відповідь на дану пропозицію ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відмовилися та ОСОБА_6 попередив ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі.
Незважаючи на це, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи протиправно, повторно запропонував неправомірну вигоду у сумі 20000 (двадцять) тисяч гривень, на що поліцейські знову відмовилися, а ОСОБА_6 повторно наголосив та попередив ОСОБА_3 про наявну кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі і викликав слідчо-оперативну групу для подальшої фіксації усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, після чого ОСОБА_3 був затриманий.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що у вересні 2025 року, він керував автомобілем Mazda, д.н.з. НОМЕР_1 табув зупиненений працівниками поліції, по вул. Машишка в місті Києві, за порушення правил дорожнього руху. Під час перевірки документів, останні встановили порушення ним військогового обліку, та запропоновали проїхати разом із ними до РТЦК та СП. З метою уникнення від поїздки до РТЦК він почав пропонувати працівникам поліції неправомірну вигоду, задля того щоб вони не доставляли його до РТЦК та відпустили. При цьому, працівники поліції попереджали його про недопустимість таких дій, та про те, що за дану пропозицію наступає кримінальна відповідальність, однак він продовжив пропонувати працівникам поліції 20000 грн., оголосивши суму в голос. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаявся та просив його суворо не карати, також запевнив суд, про недопустимість такої поведінки в подальшому. Крім того, просив суд врахувати, що він наразі перебуває на військовій службі, при цьому зазначив, що не заперечує проти застосування відносно нього покарання, яке запропоноване прокурором у виді штрафу, та має можливість його сплатити.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Крім того, винуватість ОСОБА_3 , який не оспорює фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , у тому, що він своїми умисними діями вчинив пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням службового становища, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною першою статті 369 КК України.
При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу винного - раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає що необхідним й достатнім буде призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини першої статті 369 КК України, а саме у виді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи викладене, арешт на грошові кошти у сумі 41420 гривень (23 купюри номіналом по 1000 гривень з номерами №ЄМ5134339, ЄР4777487, АБ2562718, АЛ6867412, ГН3163461, ЯБ9411168, БР3375474, ГМ7279720, ЕВ3171436, ЗН6744570, ЗП6986142, БК3797267, ГС5039784, БН9752708, ЗC4314901, БР3346575, АТ6321446, ЗП1334640, ЄС1254741, ЄП1026257, ЄУ3574503, АД6265652, ГН1000623; 26 купюр номіналом по 500 гривень з номерами №ЛЄ5765738, ЄУ2465238, ГК6946877, АЛ3689675, АГ8222285, АН4309156, ЕЖ5507936, ЕВ8586585, ВС0423916, АА6209129; ЕТ2113628, ЕГ4825610, КЗ9655429, ЕИ0767640, ЛЗ1725801, ЄТ8087142, ЕВ8861299, ГА3063999, ГВ0671537, АГ8469938, ЄС9715657, ЄВ0778510, АМ7671778, ЛЗ1725802, ЄМ8408709, КИ7283418; 27 купюр номіналом по 200 гривень з номерами №ЕЗ4146601, АП3807990, АП7291161, ЕГ8973578, АТ3522187, ЕЕ9585341, Е37016203, ДБ0628865, Е30171883, ЕБ7472534, ЄЕ2979414, БП6003852, ЄА1768068, ЄБ0001798, ЕВ6654245, БН2027390, ДГ3708445, ЕЄ2924646, ЕЕ5388895, ЗA0036793, ЗА0145167, БК0045943, ЄА7723129, ЕА7068809, ЄЄ0209945, ЕЖ2946477, АМ5856912; 1 купюра номіналом 20 гривень з номером № ГП0047459); та прозорий спеціальний пакет із написом «Національна поліція України» з номером WAR1148004, слід скасувати.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався. 
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року (справа №755/18325/25), а саме на грошові кошти у сумі 41420 гривень (23 купюри номіналом по 1000 гривень з номерами №ЄМ5134339, ЄР4777487, АБ2562718, АЛ6867412, ГН3163461, ЯБ9411168, БР3375474, ГМ7279720, ЕВ3171436, ЗН6744570, ЗП6986142, БК3797267, ГС5039784, БН9752708, ЗC4314901, БР3346575, АТ6321446, ЗП1334640, ЄС1254741, ЄП1026257, ЄУ3574503, АД6265652, ГН1000623; 26 купюр номіналом по 500 гривень з номерами №ЛЄ5765738, ЄУ2465238, ГК6946877, АЛ3689675, АГ8222285, АН4309156, ЕЖ5507936, ЕВ8586585, ВС0423916, АА6209129; ЕТ2113628, ЕГ4825610, КЗ9655429, ЕИ0767640, ЛЗ1725801, ЄТ8087142, ЕВ8861299, ГА3063999, ГВ0671537, АГ8469938, ЄС9715657, ЄВ0778510, АМ7671778, ЛЗ1725802, ЄМ8408709, КИ7283418; 27 купюр номіналом по 200 гривень з номерами №ЕЗ4146601, АП3807990, АП7291161, ЕГ8973578, АТ3522187, ЕЕ9585341, Е37016203, ДБ0628865, Е30171883, ЕБ7472534, ЄЕ2979414, БП6003852, ЄА1768068, ЄБ0001798, ЕВ6654245, БН2027390, ДГ3708445, ЕЄ2924646, ЕЕ5388895, ЗA0036793, ЗА0145167, БК0045943, ЄА7723129, ЕА7068809, ЄЄ0209945, ЕЖ2946477, АМ5856912; 1 купюра номіналом 20 гривень з номером № ГП0047459); та прозорий спеціальний пакет із написом «Національна поліція України» з номером WAR1148004 - скасувати.
Речові докази у справі: 
- оптичний носій інформації DVD+R - зберігати при матеріалах кримінального провадження №12025100040003042;
- грошові кошти у сумі 41420 гривень (23 купюри номіналом по 1000 гривень з номерами №ЄМ5134339, ЄР4777487, АБ2562718, АЛ6867412, ГН3163461, ЯБ9411168, БР3375474, ГМ7279720, ЕВ3171436, ЗН6744570, ЗП6986142, БК3797267, ГС5039784, БН9752708, ЗC4314901, БР3346575, АТ6321446, ЗП1334640, ЄС1254741, ЄП1026257, ЄУ3574503, АД6265652, ГН1000623; 26 купюр номіналом по 500 гривень з номерами №ЛЄ5765738, ЄУ2465238, ГК6946877, АЛ3689675, АГ8222285, АН4309156, ЕЖ5507936, ЕВ8586585, ВС0423916, АА6209129; ЕТ2113628, ЕГ4825610, КЗ9655429, ЕИ0767640, ЛЗ1725801, ЄТ8087142, ЕВ8861299, ГА3063999, ГВ0671537, АГ8469938, ЄС9715657, ЄВ0778510, АМ7671778, ЛЗ1725802, ЄМ8408709, КИ7283418; 27 купюр номіналом по 200 гривень з номерами №ЕЗ4146601, АП3807990, АП7291161, ЕГ8973578, АТ3522187, ЕЕ9585341, Е37016203, ДБ0628865, Е30171883, ЕБ7472534, ЄЕ2979414, БП6003852, ЄА1768068, ЄБ0001798, ЕВ6654245, БН2027390, ДГ3708445, ЕЄ2924646, ЕЕ5388895, ЗA0036793, ЗА0145167, БК0045943, ЄА7723129, ЕА7068809, ЄЄ0209945, ЕЖ2946477, АМ5856912; 1 купюра номіналом 20 гривень з номером № ГП0047459), які знаходяться на зберіганні у індивідуальному сейфі в спеціальному сховищі у Солом`янському відділенні АБ «УКРГАЗБАНК», за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 1 - повернути ОСОБА_3 . 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Дніпровського районного 
суду міста Києва ОСОБА_1