ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2171/25 Головуючий суддя І інстанції Ольховський Є. Б.
Провадження № 22-ц/818/537/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року       м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В., 
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 30 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 22.06.20р. у загальному розмірі 204833.42 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надав позичальнику кредит а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах визначених договором повертати кредит та виплачувати проценти за користування ним. 
22.06.20 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 500833298. 12.08.2022р. зборами акціонерів затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк» .
Умовами кредитного договору передбачено що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати боргові зобов`язання перед банком протягом 30 днів з отримання від банку відповідної інформації. Свої зобов`язання банк виконав надавши ОСОБА_1 кредитні кошти однак відповідач своїх зобов`язань не виконує в зв`язку з чим за нею виникла заборгованість яку позивач прохає стягнути на свою користь разом з судовими витратами.
Рішенням Холодногірського районного суду м.Харкова від 30 червня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс банк суму заборгованості за кредитним договором №500833298 у розмірі 204833,42 грн та судовий збір у розмірі 2468,74 грн та витрати на правничу допомогу 16679,42 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.
Скарга мотивована тим, що внаслідок укладення між сторонами договору кредиту вона не отримала грошових коштів, вони були направлені на погашення її заборгованості перед банком за першим кредитним договором. 
Вважає, що умови другого договору кредиту були для неї кабальні відповідно до ст. 233 ЦК України, у період економічної вразливості (у період COVID-19), без належного пояснення змісту та отримання її згоди.
Вказано, що вона не змогла отримати у відповідача копії другого договору кредиту та ознайомитися з його змістом.
Зазначено, що умови першого кредитного договору містили нав`язану послугу за розрахунково-касове обслуговування, на яку від неї не було отримана згоди, яка не була передбачена окремими договором та є економічно необґрунтованою.
Вважає надмірною сумою стягненні з неї витрати банку на правничу допомогу, та безпідставне фактично подвійне нарахування відсотків, які вона вже сплачувала за першим кредитним договором, банк почав нараховувати відсотки фактично на раніше сплачену суму за першим кредитним договором.
Зазначає, що судом порушено її право на захист та відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Сенс Банк» - Полетаєва Т.Ю. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги суд своє рішення мотивував наступним.
Відповідачка не надала даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду,
Відповідно до п.7 ч 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Так, відповідно до п.п.1, 2 ч.6 ст.19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи: у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом 24.03.2025 року.
Статтею 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: 1)малозначні справи.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1)що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки(пені)за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2)щодо спадкування; 3)щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5)в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривня. 
Таким чином, оскільки ця справа є справою незначної складності, суд правильно визнав цю справу малозначною, оскільки за своїм змістом, та ціною позову 204833,42 грн, який не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (242240,00 грн), що відповідає нормам п. 2 ч. 6 ст. 19, ст. 274 ЦПК України, та розглянув її у порядку спрощеного позовного провадження, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення суду з передбачених п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підстав.
Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.
Тобто положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до вимог статті 526 ЦКУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.
Судом встановлені наступні обставини справи.
22.06.2020 року підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту № 500833298 Відповідач запропонував Банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі – Угода). Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. 22.06.2020 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 500833298 Банк прийняв пропозицію Відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 500833298 від 22.06.2020 року, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача.
Таким чином, 22.06.2020 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 500833298, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 500833298, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту; анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту – «Кредит готівкою»; сума кредиту – 103272,59 грн; кредит надається для: повернення заборгованості за кредитним договором № 501100051 від 08.01.2019 року в розмірі 74616,67 грн та повернення заборгованості за кредитним договором № 501213838 від 05.12.2019 року в розмірі 28655,92 грн; процентна ставка – 43,00 % річних, тип ставки – фіксована; строк кредиту – 84 місяці; дата повернення кредиту – 23.06.2027 року; порядок повернення кредиту – графік платежів: до 23 числа кожного місяці з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 3903,42 грн, загальна кількість платежів 84; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № UA083003460000029092500833298, відкритий у Банку.
Власним підписом відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. 
Сторони також узгодили, що всі відносини між відповідачкою - Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановивши вищевказані обставини, які відповідачкою не спростовані, суд першої інстанції відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 , ст.ст. 626, 628, 1054 Цивільного кодексу України обґрунтовано вважав, що сторони уклали відповідний договір у письмовій формі, який має виконуватися згідно до вказаних норм ЦК України.
Отже, при укладенні договору кредиту відповідачка отримала всю інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування, та погодилась на запропоновані умови договору, а тому доводи скарги про те, що відповідачка не знала про зміст договору кредиту, а також щодо недобросовісної поведінки банком – є безпідставними. 
При цьому позивачка не оспорила цей договір з підстав, які передбачені ст. 233 ЦК України, а тому наведені з цього приводу доводи скарги відхиляються, оскільки вони перебувають поза межами предмету апеляційного розгляду справи згідно до вказаної норми ст. 367 ЦПК України.
Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. Днем надання кредиту вважається день списання кредитних коштів з позичкового рахунку Банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, реквізити яких визначені Угодою (п. 2.12. Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, який оприлюднено банком та є загальнодоступним за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi). 
Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером № 1263597 від 23.06.2020 року, виписками по рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . 
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Згідно з п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
З долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 22.10.24р. за кредитним договором № 500833298 від 22.06.20р.відповідачка має заборгованість в розмірі 204833.42 грн.
Вказаний розрахунок відповідачка не спростовувала.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що після доведення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач (постанова Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 913/618/21). 
Як вбачається з матеріалів справи зі сплачених ОСОБА_1 банку коштів в сумі 79666,73 грн., відповідно до умов Угоди про надання кредиту № 500833298 від 22.06.2020 року: 9458,40 грн. було направлено на погашення кредиту, відповідно заборгованість за кредитом складає 93814,19 грн. (103272,59 грн. – 9458,40 грн.). 70208,33 грн. було направлено на погашення відсотків за користування кредитом, відповідно заборгованість за відсотками складає 111019,23 грн. (181227,56 грн. – 70208,33 грн.), де 181227,56 грн. – це розмір відсотків нарахованих за період з 23.06.2020 року по 22.10.2024 року).
АТ «Сенс Банк» направляв на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, в якій вимагає впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, а саме: 184784.40 грн.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що банком за допомогою належних доказів доведені обставин, які підтверджують укладення з відповідачем договорів з погодженням усіх суттєвих умов, які ним підписані у заяві-приєднанні, зокрема, процентів, комісії та пені, та погоджено умови щодо права банку достроково вимагати повернення кредитних коштів, строк оплати яких не настав. 
Відповідачка вказаних обставин не спростувала, доводи її скарги щодо незаконного нарахування відсотків та комісії не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, а тому відповідно до вказаних норм матеріального права суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач не виконав обов`язків за кредитними договором та стягнув з неї на користь АТ «Сенс Банк» заявлену суду заборгованості. Доводи скарги щодо безпідставності стягнення правничої допомоги також не доведені та спростовуються наявними у справі доказами. 
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 30 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 06 квітня 2026 року.

Головуючий    В.Б. Яцина.

Судді колегії    Ю.М. Мальований.

О.В. Маміна.