Справа № 169/1145/24  Провадження №33/802/154/26 	Головуючий у 1 інстанції:Хвіц Г. Й. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року         місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю
захисника ОСОБА_1 – Лесика С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Турійського районного суду Волинської області від 17 листопада 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні три неповнолітні дитини, РНОКПП: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постанову судді Турійського районного суду Волинської області від 17.11.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24.11.2024 року о 19 годині 15 хвилин, керуючи по автомобільній дорозі сполученням село Смідин, Ковельський (колишній Старовижівський) район, Волинська область – селище Луків, Ковельський (колишній Турійський) район, Волинська область, належним ОСОБА_2 автомобілем марки «Seat Alhambra», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), всупереч п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.64-66).
Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що фактично постанова суду першої інстанції була внесена до ЄДРСР 02.01.2026 року, що підтверджується протоколом створення КЕП, хоч і датована 17.11.2025 року, таким чином апеляційна скарга була подана у відповідний строк з моменту отримання відомостей про існування такого рішення.
По суті апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає її незаконною та необґрунтованою, так як фактичне притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, відбулось після спливу строків, передбачених ст.38 КпАП України, а саме з моменту фактичного завантаження постанови до автоматизованої системи документообігу суду – 02.01.2026 року (а.с.70-72).
В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду (а.с.81), не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, захисник не заперечував щодо продовження судового розгляду за відсутності його довірителя, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 268 КпАП України.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Лесика С.І., який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів, просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до змісту ч.1 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була винесена 17.11.2025 року за відсутності останнього та його захисника. Копія згаданої постанови була надіслана наступного дня (а.с.67), однак інформації про її отримання апелянтом матеріали справи не містять. Натомість, постанова була завантажена до автоматизованої системи документообігу суду 02.01.2026 року, а надіслана до електронного кабінету захисника лише 04.01.2026 року (а.с.78).
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин є слушними та обґрунтованими, а тому строк на апеляційне оскарження постанови судді стосовно ОСОБА_1 підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.
Згідно зі ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КпАП України, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КпАП України, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень згаданих статей КпАП України.
Відповідно до диспозиції ст.130 КпАП України адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Так, відповідно до вимог п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №181283 від 24.11.2024 року (а.с.2);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.11.2024 року (а.с.4);
- поясненнями ОСОБА_1 від 24.11.2024 року (а.с.5);
- зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №181283 від 24.11.2024 року (а.с.6);
- копією посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с7);
- відгуком-характеристикою з бази даних ІКС «ІПНП» стосовно ОСОБА_1 (а.с.10);
- відеозаписом з боді-камер працівників поліції (а.с.11).
Доводи апеляційної скарги про те, що наявність проміжку між датою ухвалення (17.11.2025 року) та завантаження постанови до автоматизованої системи документообігу суду (02.01.2026 року) є неприпустимою та свідчить про фактичне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності після спливу строків притягнення, є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до вимог КпАП України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення у судовому засіданні, що підтверджується постановою судді Турійського районного суду Волинської області від 17.11.2025 року. 
Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України відбулось у межах строків притягнення до відповідальності, передбачених ст.38 КпАП України, а завантаження постанови до автоматизованої системи документообігу суду та її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень у більш пізній строк не впливає на висновок місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення. 
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України. 
За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови. 
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -
П О С Т А Н О В И В:
Поновити строк особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на подачу апеляційної скарги на постанову судді Турійського районного суду Волинської області від 17 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Турійського районного суду Волинської області від 17 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.