справа № 691/1704/25
провадження № 2/691/511/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року	Городищенський районний суд  Черкаської області	

В складі :
головуючого судді Савенко О.М.
за участю секретаря судового засідання Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городищенської міської ради Черкаської області про виділ в натурі, як окрему одиницю – окремий об`єкт нерухомого майна з припиненням ідеальних часток, визнання права власності на майно, припинення спільної часткової власності на нерухоме майно, - 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городищенської міської ради Черкаської області про виділ в натурі, як окрему одиницю - окремий об`єкт нерухомого майна з припиненням ідеальних часток, визнання права власності на майно, припинення спільної часткової власності на нерухоме майно.
Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає , що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 листопада 2005 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 449471686 від 27 жовтня 2025року вона являється власником житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами, житловою площею - 24,2кв.м., загальною площею - 53,3 кв.м., що становить 31/100(тридцять одна сотих) частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Сусідами позивача є відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які являються співвласниками, а саме: ОСОБА_2 32/400 частки власності, ОСОБА_3 32/400 частки власності, ОСОБА_4 37/200 частки власності, ОСОБА_5 37/200 частки власності. Домоволодіння розташоване на неприватизованій земельній ділянці. На даний час, у неї виникла проблема у виділенні своєї частки домоволодіння в натурі, адже відповідачі, як співвласники іншої частини домоволодіння, не дають останній згоди, постійно чинять перешкоди у користуванні майном, тому ОСОБА_1 вимушена звернутися з даним позовом до суду. Між приміщеннями, які належать їй та відповідачам, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку, окремі лічильники та проведені ремонти. У відповідності до висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна їй, ОСОБА_1 , від 06 жовтня 2025 року №328/01-10 за технічними показниками частка 31/100 об`єкта нерухомого майна, може бути виділена в натурі. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а тому прийняла рішення подати позовну заяву до суду для захисту свого права на власність (а.с.1-8). 
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову.
У підготовчому засіданні 31 березня 2026 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду.
У судове засідання, сторони, будучи належно повідомленими, не прибули. Позивач та представник позивача надіслали заяву про розгляд без їх участі і зазначили про підтримання позовних вимог, а відповідачі по справі, будучи належно інформовані, причину своєї неявки суду не повідомили, відзивів на позов не подали, як і не надіслали заяв чи то клопотань про розгляд справи у їх відсутність або перенесення розгляду.
Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. При прийнятті рішення суд орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява №3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).
За таких обставин, суд вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. 
Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення сторін, розглянувши заяву представника позивача про слухання без їх участі, вивчивши та дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.
За змістом ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. 
Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права.
Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, ст.16 Цивільного Кодексу України.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелічує підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін.
Судом встановлено та підтверджується вивченими і дослідженими доказами у справі, що згідно паспорта громадянина України Серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2025/001891812 від 08 грудня 2025 року місце проживання АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с.10-14). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №449471686 від 27 жовтня 2025 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований на АДРЕСА_2 , має загальну площу 162,3 кв.м., житлова площа – 89, 8 кв.м. Частка власності відповідачів ОСОБА_2 становить 32/400; ОСОБА_3 – 32/400; ОСОБА_4 – 37/200; ОСОБА_5 – 37/200 (а.с.15). Позивач є власником частки 31/100 у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований на АДРЕСА_2 , житловий будинок має загальну площу 53,3 кв.м., житлову площу – 24,2 кв.м. (а.с.16-17). Згідно з Висновком щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна від 06 жовтня 2025 року №328/01-10 КПВАПП «ОБЛАРХБЮРО» Черкаської обласної ради за технічними показниками частка 31/100 об`єкта нерухомого майна може бути виділена в натурі з господарськими будівлями та спорудами «А-1», сарай «Б», сарай «В», погріб №3, вбиральня №4(а.с.18). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. 
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). 
Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Норми ст.ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. 
Частиною 1 статті 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 
Таким чином, з моменту набуття позивачами та відповідачами права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. 
Актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. 
Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна. 
Так, згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. 
У частинах першій, третій статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. 
Тлумачення частини другої статті 367 ЦК України свідчить, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. 
За положеннями ч. 1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Наведена вище норма гарантує кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що створюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все. У здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. 
Згідно з п. 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, встановлено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновки щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Відповідно до п.п.2.2, 2.3, 2.7. вказаної Інструкції - поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 6 постанови від 04.10.1991 №7 з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. 
Можливість проведення виділу або поділу у натурі майна, яке перебуває спільній частковій власності, закон пов`язує з домовленістю співвласників, оформленою письмовим нотаріально посвідченим договором, або у судовому порядку за відсутності цих обставин. При цьому, виділ частки майна, що є об`єктом спільної часткової власності, у натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників, а особа набуває право власності на виділене майно з державною реєстрацією такою права у встановлених законом випадках. 
Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності, за всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. 
Частина 1 статті 377 ЦК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). 
Визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення такого. 
Судом не встановлено під час розгляду позовних вимог відповідачі у справі не повідомили суд письмово чи в інший спосіб, з врахуванням належного повідомлення про судовий розгляд, щодо наявності перешкод у задоволенні позову, як і не надали доказів які б спростовували чи заперечували право власності позивача на визначену та закріплену за нею у визначеному чинним законодавством порядку частку у спільному частковому майні у виді житлового будинку. Сторонам у справі було створено судом всі умови для реалізації їх прав і процесуальних обов`язків з метою не порушення їх прав та інтересів у справі яка розглядалася. На підставі досліджених судом доказів, встановлені правові підстави для виділу позивачу частки в натурі, визнання за нею права власності та припинення спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований на АДРЕСА_2 з метою забезпечення її прав та інтересів, як власника майна у спільній частковій власності.
ОСОБА_1 сплачено судовий збір, згідно до квитанцій про сплату №3577-3912-1983-4088 від 10 грудня 2025 року в сумі 1211,20 грн., у зв`язку з розглядом цивільної справи з вимогами майнового характеру, які слід залишити за позивачем, без вирішення питання про їх відшкодування відповідачами, остільки клопотань про їх відшкодування до суду не заявлено.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 263, 264, 265, 273,293, 315,352, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 16, 319, 328, 392 ЦК України, суд, - 
ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Городищенської міської ради Черкаської області про виділ в натурі, як окрему одиницю – окремий об`єкт нерухомого майна з припиненням ідеальних часток, визнання права власності на майно, припинення спільної часткової власності на нерухоме майно - задоволити.
Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України: НОМЕР_1 виданий Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області 30 квітня 2002 року 31/100 частини об`єкта нерухомого майна в натурі, як окрему інвентарну одиницю 1/1, окремий об`єкт нерухомості, житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, яке складається з об`єкту №1: житлового будинку житловою площею - 24,2 кв.м., загальною площею - 53,3 кв.м., об`єкту №2: житлового будинку житловою площею - 65,6 кв.м., загальною площею - 109,0кв.м., сарай «Б», сарай «В», погріб №3, вбиральня №4, з припиненням ідеальних часток.
Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України: НОМЕР_1 виданий Городищенським РВ УМВС України Черкаській області 30 квітня 2002 року на 31/100 частини об`єкта нерухомого майна в порядку поділу в натурі, як окрему інвентарну одиницю, окремий об`єкт нерухомості житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, яке складається з об`єкту №1: житлового будинку житловою площею - 24,2 кв.м., загальною площею — 53,3 кв.м., об`єкту №2: житлового будинку житловою площею — 65,6кв.м., загальною площею 109,0 кв.м., сарай «Б», сарай «В», погріб №3, вбиральня №4.
Припинити спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 . 
Копію рішення суду направити сторонам у справі, для відому.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.
Відомості про сторін:
Позивач: особа 1 – ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник позивача: особа 2 - адвокат Милаш Галина Анатоліївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК №001301 від 15 липня 2020 року, юридична адреса вул.Миру №107, м.Городище, Черкаський район,Черкаської області.
Відповідач: особа 3 – ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .
Відповідач: особа 4 – ОСОБА_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .
Відповідач: особа 5 – ОСОБА_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .
Відповідач: особа 6 – ОСОБА_5 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: особа 7 – Городищенська міська рада Черкаської області, ідентифікаційний код юридичної особи у ЄДРПО №33965401, юридична адреса площа Миру №8, м. Городище, Черкаський район, Черкаська область.

Суддя 	О. М. Савенко