Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 р. 	Справа № 520/22144/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.12.25 по справі № 520/22144/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2   
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме: незаконного затримання і примусового доставлення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ; щодо зміни місця військового обліку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 в Єдиному державному реєстрі «Оберіг» та зобов`язати внести виправлення в Єдиному державному реєстрі «Оберіг» та відновити в Реєстрі належні відомості, визначивши обліковим органом ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно адреси проживання АДРЕСА_1 та прибравши ВЛК 30.07.2025 року щодо направлення та проведення повторного ВЛК 30.07.2025 і скасувати постанову ВЛК від 30.07.2025;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо нерозгляду у встановлений строк заяви позивача від 10.07.2025 та від 01.08.2025 року про надання (продовження) відстрочки від призову за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ухвалити мотивоване рішення за заявою із наданням відстрочки на строк дії медичних підстав (12 місяців) та видати довідку про відстрочку;
- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 від про призов (мобілізацію) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 та постанову ВЛК від 30.07.2025;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 до списків особового складу на підставі незаконного призову;
- зобов`язати військову (навчальну) частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 зі списків особового складу та звільнення зі служби у зв`язку зі скасуванням індивідуального акта призову, повернути до ІНФОРМАЦІЯ_7 , а особову справу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 для подальшого ведення обліку;
- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати;
- встановити спосіб і строк виконання рішення суду (ст. 382 КАС України): a. для пп. 1, 2, - 10 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили; b.для пп. 3, 4, 5 - 5 робочих днів з дня отримання копії рішення;
- зобов`язати відповідачів подати до суду звіт про виконання рішення у визначені строки; у разі невиконання - накласти штраф на керівників.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_9 вчинено протиправні дії щодо незаконного затримання і примусового доставлення ОСОБА_1 , щодо зміни місця військового обліку ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі «Оберіг», складено протиправну постанову ВЛК від 30.07.2025, допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду у встановлений строк заяв позивача від 10.07.2025 та від 01.08.2025 року про надання (продовження) відстрочки від призову, винесено протиправно наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу на підставі незаконного призову.
Рішенням Харківського окружного адміністраитвного суду від 23.12.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та бездіяльність, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.07.2025 про надання відстрочки від призову за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зобов`язано комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2025 про надання відстрочки від призову за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти відповідне рішення за результатом її розгляду з урахуванням рішення суду по справі.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, представник позивача в апеляційній скарзі зазначає, що на його переконання дії ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме щодо: затримання і примусове доставлення позивача до ТЦК та СП; зміни місця військового обліку позивача в Єдиному державному реєстрі «Оберіг» та щодо направлення та проведення повторного ВЛК 30.07.2025 є протиправними.
Представник позивача вважає, що наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 від про призов (мобілізацію) позивача та наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу на підставі незаконного призову підлягають скасуванню, а позивач виключенню зі списків особового складу та звільнення зі служби у зв`язку зі скасуванням індивідуального акта призову.
Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_10 скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що 31.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 - було взято на військовий облік ОСОБА_1 та направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією (ВЛК) та видано наказ про призов під час мобілізації № 499 від 31.07.2025 після чого наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 219 від 31.07.2025 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу. 
Так, позивач вже мав діючу ВЛК від 03.02.2025 року, за результатами був визнаний придатним до військової служби.
Відповідно до п. 82 Порядку № 560 наказ про призов видається в день відправлення команди до військової частини з моменту зарахування до списків особового складу особа набуває статусу військовослужбовця. Натомість механізм п. 58-60 Порядку № 560 стосусться саме військовозобов`язаних, а не військовослужбовців.
Крім того, представником позивача подано до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив ІНФОРМАЦІЯ_11 , який фактично дублює доводи апеляційної скарги. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_12 .
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 10.07.2025, в якій просив оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та повідомив, що на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
ІНФОРМАЦІЯ_13 листом №592 від 15.07.2025 повідомив позивача, що в ході розгляду документів встановлено неточності та невідповідності, як у заяві, так і у наданих документах. Рекомендовано для більш детальної інформації, звірки облікових даних та подання документів щодо падання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_14 за адресою: АДРЕСА_2 .
Як пояснив позивач, він був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 .
30.07.2025 року позивача взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Позивачем подано заяву від 30.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо видачі військового квитка у зв`язку з призовом на військову службу по мобілізації замість зданого тимчасового посвідчення.
Позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією та за результатами медичного огляду згідно довідки №2025-0730-1144-1344-0 від 30.07.2025 року визнаний придатним до військової служби.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.07.2025 р. №499 позивача призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено до військової частини НОМЕР_1 .
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою від 31.07.2025 (зареєстрована 05.08.2025), в якій просив оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2025 №219 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову протиправною та зобов`язати розглянути заяву позивача від 10.07.2025 про надання відстрочки від призову та прийняти відповідне рішення за результатом її розгляду з урахуванням рішення суду по справі.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що решта позовних вимог задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частина 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Як слідує з ч. 3 ст. 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Згідно з ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
За змістом ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
За змістом ст. 2 Закону № 3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Статтею 22 Закону № 3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII).
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме: незаконного затримання і примусового доставлення ОСОБА_1 , щодо зміни місця військового обліку ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі «Оберіг», зобов`язання внести виправлення в Єдиному державному реєстрі «Оберіг» та відновити в Реєстрі належні відомості, визначивши обліковим органом ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно адреси проживання АДРЕСА_1 та прибравши ВЛК 30.07.2025 року щодо направлення та проведення повторного ВЛК 30.07.2025, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону №2232 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543).
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону №3543 призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).
Згідно п. 2 Порядку №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Отже, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно облікових даних ОСОБА_1 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надана йому діяла до 02.07.2025.
Позивачем не надано доказу наявності у нього документу про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період або щодо його бронювання.
При цьому, процедура мобілізації позивача здійснювалась 30.07.2025.
Тобто, на час здійснення мобілізації позивача він не мав відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Щодо посилань позивача на незаконне затримання і примусове доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , колегія суддів зазначає, що такі посилання зводяться до вчинення злочину проти особи.
Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем не доведено вчинення щодо нього злочинних дій, наявності кримінальної справи з цього приводу.
Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону №2232 на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Відповідно до пункту 81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ. У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, у разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку, такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов та вносяться відомості про взяття таких осіб на військовий облік до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Вказана обставина спростовує посилання позивача на те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 не мав правових підстав брати позивача на військовий облік, з огляду на перебування останнього на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_12 .
Так, на підставі приписів вказаної норми ІНФОРМАЦІЯ_9 взято позивача на облік.
Також, позивача направлено на військово-лікарську комісію, що підтверджується записом у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію.
При цьому, позивач посилався на протиправність його направлення та проведення повторного ВЛК 30.07.2025.
Згідно копії тимчасового посвідчення ОСОБА_1 міститься відмітка про проходження 03.02.2025 ВЛК, за результатами якої позивача визнано придатним до військової служби.
З матеріалів справи встановлено, що позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією та за результатами медичного огляду згідно довідки №2025-0730-1144-1344-0 від 30.07.2025 року визнаний придатним до військової служби.
Колегія суддів наголошує, що повторне проведення позивачу медичного огляду військово-лікарською комісією, за результатами якої його також визнано придатним до військової служби, не може слугувати підставою визнання протиправним проведення ІНФОРМАЦІЯ_9 процедури мобілізації позивача.
Позивача після проходження ВЛК та визнання його придатним до військової служби, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.07.2025 р. №499 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено до військової частини НОМЕР_1 .
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даній частині спірних правовідносин відповідачами не порушено прав позивача, отже позовні вимоги у вищевказаній частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від про призов (мобілізацію) ОСОБА_1 та постанови ВЛК від 30.07.2025, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п. 2 Порядку №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Отже, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно облікових даних ОСОБА_1 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надана йому діяла до 02.07.2025.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 10.07.2025, в якій просив оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та повідомив, що на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
ІНФОРМАЦІЯ_13 листом №592 від 15.07.2025 повідомив позивача, що в ході розгляду документів встановлено неточності та невідповідності, як у заяві, так і у наданих документах. Рекомендовано для більш детальної інформації, звірки облікових даних та подання документів щодо падання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_14 за адресою: АДРЕСА_2 .
Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_12 не надано позивачу довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
При цьому, позивач не надав доказів оскарження відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 до проведення процедури його мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Також, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою від 31.07.2025 (зареєстрована 05.08.2025), в якій просив оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Тобто, заява позивача надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_4 після проведення процедури мобілізації позивача, а тому не могла бути врахована під час проведення такої процедури.
Разом з цим, згідно копії тимчасового посвідчення ОСОБА_1 міститься відмітка про проходження 03.02.2025 ВЛК, за результатами якої позивача визнано придатним до військової служби.
Відповідно до п.82 Порядку №560 наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається: керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи).
Так, за наявності даних про придатність позивача до військової служби, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.07.2025 р. №499 позивача призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено до військової частини НОМЕР_1 .
При цьому, позивач посилався на те, що фактично не проходив ВЛК 30.07.2025.
Згідно з п.3.1 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі по тексту - Положення) медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Відповідно до п.3.2 Положення кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Ступінь придатності військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також встановлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду. До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною НК 025 та НК 026, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 04 серпня 2021 року № 360 «Про затвердження та скасування національних класифікаторів.
Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Отже, під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом.
Згідно картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 від 30.07.2025, яка зокрема містить підпис позивача, останнього було оглянуто хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом.
Отже, вказані посилання позивача не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови ВЛК.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даній частині спірних правовідносин відповідачами не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено. Отже позовні вимоги у вищевказаній частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу на підставі незаконного призову та зобов`язання військової (навчальної) частини НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та звільнення зі служби у зв`язку зі скасуванням індивідуального акта призову, повернути до ІНФОРМАЦІЯ_7 , а особову справу ОСОБА_1 для подальшого ведення обліку, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.82 Порядку №560 наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається: керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.07.2025 р. №499 позивача призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено до військової частини НОМЕР_1 .
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність проведенню процедури мобілізації позивача та вказаного наказу.
Відповідно до п.2 розділу ХІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції. Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.
Так, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2025 №219 ОСОБА_1 правомірно зараховано до списків особового складу частини.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даній частині спірних правовідносин відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.
Таким чином, доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 по справі № 520/22144/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 по справі № 520/22144/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   В.В. Катунов